ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/2639/21	Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В. В., 	
Провадження № 22-ц/817/472/22 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
секретар - Панькевич Т.І. 
з участю представника апелянта ОСОБА_1 та ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2022 року (повний текст якого складено 01 березня 2022 року, ухвалене суддею Снігурським В.В.) в цивільній справі №599/2639/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

                                       ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Обґрунтовуючи позовні вимоги посилались на те, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яку вона має право спадкувати за заповітом. У зв`язку з тим, що їй не було відомо про наявність даного заповіту на її користь, вона не могла своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 
Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове, яким задовольнити її позовні вимоги.
Вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, з огляду на те, що про наявність заповіту їй відомо не було та жодного повідомлення від нотаріуса про відкриття спадщини не отримувала, що в свою чергу свідчить про порушення останнім вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Про наявність заповіту вона дізналась лише 16 серпня 2021 року і зразу звернулась до нотаріуса.
Посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно, без наведення жодного мотиву не було витребувано спадкову справу №94/2020, не надано правової оцінки доводам сторони позивача щодо неповідомлення ОСОБА_3 нотаріусом про відкриття спадщини та не залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Утинську З.З.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що видана ФГ “Оліївський хлібороб” довідка №1 від 04 січня 2022 року є неналежним та недостовірним доказом, так як спростовується довідкою №2 від 24 березня 2022 року наданою ФГ “Оліївський хлібороб” у відповідь на адвокатський запит, в якій зазначено, що довідка №1 містить технічну помилку, оскільки інформація, яка викладена у ній стосується заявника ОСОБА_2 , який отримав Ѕ орендної плати за пай ОСОБА_4 та вказано, що ОСОБА_3 із заявою про отримання орендної плати не зверталася та не укладала договору оренди паю з фермерським господарством.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти апеляційної скарги позивачки та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що ОСОБА_3 знала про наявність заповіту своєї баби ОСОБА_4 та визначених у ньому часток спадкового майна до закінчення шестимісячного строку після її смерті, користувалася спадковим майном та отримувала від нього доходи без оформлення спадкових прав і лише 16 грудня 2021 року подала позов в суд, а тому переконаний про відсутність підстав застосування положень ч.3 ст. 1272 ЦК України.
В судовому засіданні представник сторони позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів викладених у ній і просив її задовольнити та заперечив щодо відзиву відповідача. Вказав, що на адвокатський запит фермерське господарство повідомило, що орендну плату отримав відповідач ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 .
В судовому засіданні відповідач заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та підтримав свою позицію викладену у відзиві. Додатково пояснив, що орендну плату за користування частиною паю отримувала мати позивачки.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В силу положень статті 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, однак таким вимогам воно не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть. 
Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить, зокрема: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,36 га (кадастровий номер 6122687000:01:001:0230) на території Оліївської сільської ради Зборіуського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР № 060841 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,25 га на території Оліївської сільської ради Зборіуського району Тернопільської області (кадастровий номер 6122687000:01:001:0596), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР № 060841.
На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядилася належним її майном, склавши 03 липня 2019 року заповіт, згідно якого заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,36 га (кадастровий номер 6122687000:01:001:0230), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР № 060841 в рівних частинах позивачці та відповідачу.
17 серпня 2021 ОСОБА_3 звернулася до Зборівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 3-15/02-31 від 17 серпня 2021 року нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Зі змісту постанови видно що спадкова справа № 94/2020 була заведена 13 травня 2020 року.
Згідно довідки виданої Фермерським господарством «Оліївський хлібороб» ОСОБА_3 отримала 1/2 частину від орендної плати за пай ОСОБА_4 у ФГ «Оліївський хлібороб» за 2020 рік.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачці ще у 2020 році було відомо про наявність заповіту та його змісту щодо визначених у заповіті часток спадкового майна, оскільки вона отримувала орендну плату за користування часткою успадкованого нею земельного паю та інших поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не не навела.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17.
Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який отримав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.
Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це в пресі.
Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини (Постанова ВС від 25 березня 2020 року у справі №342/2539/18-ц).
Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видно що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 була заведена 13 травня 2020 року. 
Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 18 листопада 2020 року ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки (паю) видно, що спадкоємцем за заповітом іншої 1/2 частини цієї земельної ділянки є ОСОБА_5 , яка проживає в селі Солонка, Пустомитівського району Львівської області.
Однак нотаріусом не було здійснено дій щодо сповіщення іншого спадкоємця про відкриття спадщини.
Позивач поважність пропуску строку для прийняття спадщини обгрунтовувала необізнаністю про наявність заповіту і у відповіді на відзив відповідача та долучену ним довідку ФГ “Оліївський хлібороб” про отримання нею орендної плати за оренду земельної ділянки вказувала, що дана довідка не підтверджує факту її обізнаності про наявність заповіту на її користь.
Суд першої інстанції не звернув на це уваги.
У довідці, виданій ФГ“Оліївський хлібороб” зазначено, що позивачка отримала орендну плату за 2020 рік після смерті ОСОБА_4 , однак відсутня інформація про те, коли, у якому місяці та році вона отримувала цю орендну плату за 2020 рік та що вона виплачувалась їй на підставі складеного ОСОБА_4 заповіту.
За таких обставин помилковим є висновок суду про обізнаність позивачки ще у 2020 році про наявність заповіту на її користь. 
Колегія суддів відзначає, що доводи апеляційної скарги щодо недостовірності та неналежності, як доказу, виданої ФГ “Оліївський хлібороб” довідки №1 від 04 січня 2022 року знайшли своє підтвердження.
Додана до апеляційної скарги довідка №2 від 24 березня 2022 року, видана ФГ “Оліївський хлібороб” у відповідь на адвокатський запит №17483-22 від 09 березня 2022 року, підтверджує що довідка №1 від 04 січня 2022 року містить технічну помилку, оскільки інформація, яка викладена у ній стосується заявника ОСОБА_2 , який отримав Ѕ орендної плати за пай ОСОБА_4 та що ОСОБА_3 із заявою про отримання орендної плати не зверталася та не укладала договору оренди паю з фермерським господарством.
Таким чином, колегія суддів констатує відсутність факту обізнаності ОСОБА_3 щодо наявності заповіту ОСОБА_6 .
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконанн про поважність причин пропуску ОСОБА_3 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 і наявність правових підстав для визначення ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 тривалістю в два календарних місяці з дня набрання рішенням законної сили. 
Таким чином, в силу вимог п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів приходить до переконання про необхідність скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового судового рішення.        
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

                               П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_3 — задовольнити.
       Рішення Зборівського районного суду — скасувати і ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.
       Визначити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в два календарних місяці з дня набрання рішенням законної сили. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 23 травня 2022 року.

       Головуюча: Бершадська Г.В.
Судді: Гірський Б.О.
                        Хома М.В.