ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" серпня 2022 р.                               Справа№ 910/12672/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Зубець  Л.П. 
 
при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 
у справі № 910/12672/21 (суддя: Морозов С.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"
до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальне некомерційне підприємство "Київський міський центр нефрології та діалізу" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про визнання укладеною додаткової угоди 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання укладеною додаткової угоди.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що не виконавши рішення Постійної комісії Київради з питань власності, оформленого протоколом №55 від 30.06.2017 в частині продовження ТОВ "Діамед" оренди нежилого приміщення загальною площею 29,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, б. 26, корпус 3, шляхом підписання додаткової угоди, відповідачем допущено порушення прав позивача на продовження орендних відносин, у зв`язку з чим останній просить суд визнати додаткову угоду до Договору 1832-1, щодо продовження терміну його дії на 2 роки та 364 дні, укладеною.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/12672/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що після закінчення дії договору сторони, хоч і не звертались одна до одної із заявою про припинення дії договору протягом 1 місяця, оскільки знаходились на стадії розгляду питання щодо оформлення чи не оформлення договору оренди на новий строк, проте, останніми не була дотримана обов`язкова умова, передбачена п. 9.7 договору, для продовження дії договору оренди на новий строк, а саме - укладення відповідного письмового договору (додаткової угоди) про його продовження. Вказав на те, що доданий позивачем до матеріалів справи протокол засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності №55 від 30.06.2017, не може бути прийнятий судом як належний доказ існування підстави для зобов`язання відповідача укласти новий договір оренди, оскільки вказаним рішенням було погоджено лише питання щодо продовження оренди, а не надання згоди на укладання нового договору. Підкреслив, що станом на момент розгляду даної справи судами фактично надавалась правова оцінка правовідносинам сторін в межах справ №910/13179/18, №910/6828/18 та №910/4130/20.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "Діамед" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/12672/21 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нормами чинного законодавства визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього. Наголошує, що рішення Постійної комісії Київради з питань власності, оформлене протоколом №55 від 30.06.2017 повинно бути виконане відповідачем відповідно до приписів Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва. При цьому звертає увагу на те, що право відмови балансоутримувача від підписання угоди на продовження договору не передбачене жодним нормативно-правовим актом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, апеляційна скарга у справі № 910/12672/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/12672/21; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/12672/21 призначено на 05.04.2022; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
Проте, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 р. № 133/2022 передбачено продовження строку дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.
Крім того, у зазначений період часу, головуюча (суддя - доповідач) Алданова С.О. перебувала у відпустці.
Враховуючи вищевикладене та перебування головуючої судді Алданової С.О. у відпустці, судове засідання у справі №910/12672/21, призначене на 05.04.2022 не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/12672/21 призначено на 02.08.2022.
Відповідач у визначений судом строк правом на подання відзиву не скористався. 
Представник позивача у судовому засіданні 02.08.2022 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. 
Представник третьої особи в судове засідання 02.08.2022 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся засобами електронного зв`язку. 
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи, який повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 31 березня 2016 року між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі також - орендодавець, відповідач), Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед" (надалі також - орендар, позивач) та Київською міською клінічною лікарнею №3 (надалі також - балансоутримувач) (майно якого було передано Комунальному некомерційному підприємству "Київський міський центр нефрології та діалізу" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), створеному 14.01.2019 року) був укладений трьохсторонній Договір №1832-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нова редакція договору від 20 березня 2015 року №1832 Про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду) (надалі - Договір), за умовами п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, буд. 26, корп. 3, для розміщення аптеки, що реалізує готові ліки.
Відповідно до п. 2.1. Договору об`єктом оренди є: нежитлове приміщення, загальною площею 29,3 кв.м, у т. ч. на 1 (першому) поверсі 29,3 кв.м.
В п. 2.4. Договору встановлено, що власником об`єкта є територіальна громада м. Києва.
Даний договір, відповідно до п. 9.1., є укладеним з моменту його підписання сторонами та діє з 31.03.2016 до 29.06.2017.
Пунктом 9.7. Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.
Як на тому наголошує позивач, на засіданні постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 30.06.2017 по питанню "Про розгляд звернення Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київради (КМДА) щодо продовження оренди - Товариству з обмеженою відповідальністю "Діамед", вул. П. Запорожця, 36. к.3 (вих. №062/05/13-5164 від 22.05.2017, вх. №08/9273 від 24.05.2017)" члени комісії вирішили: погодити питання згідно з додатком до пункту 130-131 частини ІІ протоколу; доручити орендодавцю здійснити організаційно - правові заходи відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київради від 21.04.2015 №415/1280. Вказане рішення оформлене протоколом №55 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 30.06.2017 (надалі - рішення оформлене протоколом № 55).
Рішенням Постійної комісії Київради з питань власності, оформленим протоколом №55 від 30.06.17, було продовжено ТОВ "Діамед" оренду нежилого приміщення загальною площею 29,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, б. 26, корпус 3, з підстав чого 20.07.2021 позивач направив на адресу відповідача заяву та проект додаткової угоди до договору оренди № 1832-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду. 
Оскільки, за твердженнями позивача, його вимога була залишена без задоволення, нова редакція договору не підписана, існують порушення його прав на продовження орендних відносин, у зв`язку з чим останній просить суд визнати додаткову угоду до Договору, щодо продовження терміну його дії на 2 роки та 364 дні, укладеною.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, наголошував на тому, що оспорювані правовідносини вже неодноразово розглянуті судами і в їх задоволенні відмовлено.
Згідно частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).
Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди майна, яке перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Відповідно до частини 1 статті 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Частина 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.
При цьому, приписами частини 2 статті 291 Господарського кодексу України та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" унормовано, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об`єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.
Згідно частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Відповідно до частини 3 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як вбачається зі змісту п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені. Зазначені дії оформлюються відповідним договором, який є невід`ємною частиною цього договору. Зі змісту вказаного пункту договору вбачається, що підставою для продовження дії договору на той самий строк і на тих самих умовах є, по-перше, відсутність заяви однієї із сторін про припинення цього договору, та по-друге, оформлення відповідним договором факту продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах шляхом укладання додаткової угоди.
Тобто, вказаний пункт договору кореспондується з правовим інститутом пролонгації договору оренди державного та комунального майна (продовження договору на той самий строк і на тих самих умовах) закріпленим у частині 2, статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині автоматичної пролонгації строку дії договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Так, посилаючись на приписи зазначеної частини 3 статті 17 Закону, якою передбачено наявність переважного права на укладення договору оренди на новий строк, вважаючи, що наявність такого права може бути підставою для визнання договору продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, що і попередній договір оренди, позивач, одночасно застосовує абсолютно відмінні законодавчі норми, пов`язані із встановленням різних фактичних обставин, з яких виник спір (частини 2, 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"). Обраний позивачем спосіб захисту права, яке він вважає порушеним, та фактичні дії позивача, не відповідають нормам частини 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
Крім того, Верховний Суд у справі № 910/6828/18 вважає правомірним висновок місцевого суду про те, що позивач, звертаючись із позовом як про визнання договору від 31.03.2016 № 1832-1 продовженим строком на 2 роки та 364 дні, так і про визнання договору від 31.03.2016 № 1832-1 укладеним в редакції, яка підписана позивачем, помилково ототожнює правовий інститут пролонгації договору оренди державного чи комунального майна (продовження договору на той же строк та на тих самих умовах), закріпленого частиною 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та правового інституту укладення договору оренди на новий строк внаслідок переважного права добросовісного орендаря (частина 3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), та внесення змін до істотних умов договору оренди, реалізація якого в разі незгоди орендодавця може бути предметом спору в господарському суді.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у п. 9.7. договору сторонами передбачено оформлення продовження договору шляхом укладання додаткової угоди, що відповідає загальним правилам цивільного та господарського законодавства.
З матеріалів справи вбачається, що відповідного договору про продовження строку дії договору між сторонами не підписано, як то передбачено п. 9.7. Договору відповідно до статей 181, 188 Господарського кодексу України.
Також, матеріали справи не містять заяви сторони договору, зробленої  протягом одного місяця після закінчення договору щодо його припинення. 
Разом з тим, в матеріалах справи наявні листи відповідача №062/05/20-242 від 11.01.2018, № 062/05/20-813 від 29.01.2018, №062/05/20-973 від 01.02.2018, № 062/05/20-1919 від 28.02.2018, в яких він повідомляв ТОВ "Діамед" про закінчення терміну дії договору оренди, небажання продовжувати його дію та необхідність повернення орендованого майна підприємству-балансоутримувачу по акту приймання- передачі.
При цьому, позивачем було надано протокол №55 засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 30.06.2017, відповідно до якого погоджено продовжити ТОВ "Діамед" оренду нежилого приміщення загальною площею 29,3 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, б. 26, корпус 3 на 2 роки та 364 дні.
Поряд з цим, як вбачається із доданого до матеріалів справи листа Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №062/05/20-973 від 01.02.2018, Київською міською клінічною лікарнею №3 було відмовлено у підписанні договору оренди у новій редакції у зв`язку із наявністю у Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" заборгованості з орендної плати за користування приміщенням загальною площею 29,3 кв.м, що знаходиться у м. Києві по вул. Петра Запорожця, б. 26, корпус 3.
Рішенням Господарського суду Київської області від 05.06.2018 у справі №911/2591/17, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019, було закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів у розмірі 4 594,44 грн., в іншій частині позову було задоволено повністю, стягнено з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 75 685,45 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовної якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Щодо твердження скаржника про обов`язок відповідача підписати додаткову угоду до договору відповідно до приписів Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 22.09.11. №34/6250 (далі - Положення), ним врегульовано відносини: передачі в оренду (суборенду) цілісних майнових комплексів, будівель, споруд, приміщень, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва; оцінки об`єкта оренди; порядок передачі майна в оренду на конкурсних засадах та без проведення конкурсу; порядок укладання договорів оренди та порядок внесення змін до договорів оренди.
Згідно з п. 12.1 Положення, внесення змін до договору оренди здійснюється за згодою орендодавця та орендаря.
Пунктом 12.2. Положення встановлено, що метою розгляду питання про зміну умов договору оренди орендар подає заяву та три підписані ним примірники змін до договору до орендодавця.
Відповідно до п. 12.5 Положення з метою розгляду питання про зміну істотних умов договору оренди орендар подає заяву, три підписані ним примірники змін до договору та, у випадках, визначених законом, звіт про оцінку об`єкта оренди до Головного управління, райдержадміністрації або підприємства, яке є орендодавцем до закінчення строку дії договору.
Згідно п. п. 12.2, 12.3 Положення орендодавець розглядає подані зміни до договору та в установлені законом строки приймає рішення про їх підписання. Один примірник змін до договору, підписаний орендодавцем, або обґрунтована відмова в підписанні змін направляється орендарю. Зміна істотних умов договору оренди здійснюється за згодою орендодавця та орендаря з обов`язковим попереднім погодженням таких змін Головним управлінням.
Відповідно до п. 12.6 - п. 12.9 Положення, райдержадміністрація або підприємство, яке є орендодавцем, протягом 15 робочих днів опрацьовує подані документи та надає до Головного управління пропозиції щодо зміни істотних умов договору оренди, підписані ними примірники змін до договору та, у разі необхідності, звіт про оцінку об`єкта оренди для проведення рецензування. З урахуванням результатів рецензування звіту про оцінку Головне управління протягом 30 календарних днів з дати отримання документів готує і надає до Комісії узагальнені пропозиції щодо зміни істотних умов договору оренди. Комісія на своєму засіданні розглядає надані пропозиції та за результатами розгляду погоджує або відмовляє в погодженні питання щодо зміни істотних умов договору оренди. Орендодавець, на підставі рішення Комісії, погоджує або відмовляє в погодженні зміни істотних умов договору оренди, про що видає відповідний розпорядчий документ.
Згідно п. 12.4 Положення, орендарю може бути відмовлено в зміні істотних умов договору оренди у випадку якщо: орендоване майно необхідне для власних потреб територіальної громади міста Києва; орендар не виконував або порушував умови договору оренди, в тому числі в частині своєчасної сплати орендної плати, цільового використання об`єкта; прийнято рішення про реконструкцію об`єкта нерухомості, у зв`язку з чим неможлива подальша експлуатація об`єкта оренди; об`єкт оренди включений до переліку об`єктів, які зарезервовані для розміщення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, державних та комунальних підприємств, установ, організацій; прийнято рішення про включення об`єкта до переліку об`єктів майна, які не можуть бути об`єктами оренди; прийнято рішення про приватизацію об`єкта оренди.
Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та вищенаведені приписи закону, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що орендодавець не висловив своєї згоди на автоматичне поновлення договору оренди на тих самих умовах та на той самий строк, відповідного договору сторонами не підписано, а тому суди дійшли вірного висновку про те, що п. 9.7. договору і частина 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не можуть бути застосовані при вирішенні питання про строк дії договору.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 910/6828/18.
Внесення змін до договору, відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України та статті 188 Господарського кодексу України здійснюється шляхом укладання додаткової угоди.
Відповідно до частини 2 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.
Частиною 4 статті 188 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
У контексті наведеного судова колегія звертає увагу на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 року у справі №910/6828/18 Товариству з обмеженою відповідальністю "Діамед" було відмовлено у задоволенні позовних вимог до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо визнання договору №1832-1 від 31.03.2016 продовженим строком на 2 роки та 364 дні та про визнання договору № 1832-1 від 31.03.2016 укладеним в редакції, яка підписана Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед".
03.10.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" знову звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання договору № 1832-1 від 31.03.16. продовженим строком на 2 роки та 364 дні та визнання договору № 1832-1 від 31.03.16. укладеним в редакції, яка підписана позивачем.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 року у справі №910/13179/18, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" було відмовлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що орендодавцем та підприємством-балансоутримувачем, вкотре не висловлювалась згода на укладення договору оренди на тих самих умовах та на той самий строк, як і не надавались докази підписання сторонами нового договору оренди на 2 роки та 364 дні.
Таким чином, доданий позивачем до матеріалів справи протокол засідання Постійної комісії Київської міської ради з питань власності №55 від 30.06.2017, не може бути прийнятий судом як належний доказ існування підстави для зобов`язання відповідача укласти новий договір оренди.
Викладені обставини також встановлено в межах справи №910/4130/20 та викладено в рішенні Господарського суду міста Києва від 16.09.2020 року.
При цьому, як зазначалося вище, станом на момент розгляду даної справи судами фактично надавалась правова оцінка правовідносинам сторін в межах справ №910/13179/18, №910/6828/18 та № 910/4130/20.
Поряд з викладеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що рішення Постійної комісії Київської міської ради з питань власності було прийнято 30.06.2017, а із заявою про підписання додаткової угоди про внесення змін до договору оренди № 1832-1 від 31.03.2016, яку позивач додав до позовної заяви, ТОВ «Діамед» звернулося до Департмаенту комунальної власності м. Києві 20.07.2021. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ТОВ «Діамед» позовних вимог.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.
Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення заявлених позовних вимог - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/12672/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. 
Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).
Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/12672/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 у справі № 910/12672/21 залишити без змін.
3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед".
4. Справу № 910/12672/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.08.2022. 

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                Л.П. Зубець