ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року	Львів	Справа № 380/20102/21 пров. № А/857/5889/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Моршинської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року, головуючий суддя - Гулик А.Г., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Моршинської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Моршинської міської ради, в якому просив визнати протиправними та скасувати пункт 4 рішення відповідача від 2 вересня 2021 року №252 «Про відмову у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для особистого селянського господарства, технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельних ділянок» в частині відмови позивачу в наданні дозволу на виготовлення технічної документації землеустрою щодо поділу об`єднання земельної ділянки; зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу об`єднання земельної ділянки.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що сам лише факт прийняття рішення про включення земельної ділянки в перелік земельних ділянок, право оренди, на які виставляється на земельні торги, не є самостійною підставою для заборони їх відчужувати та надавати у користування. Вважає, що саме після закінчення етапу із підготовки лоту до торгів та вчинення, зокрема, щодо визначення дати та місця проведення їх проведення можна стверджувати, що земельна ділянка виставлена на торги та відповідно діє заборона на відчуження, передачу в заставу та надання користування.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано пункт 4 рішення Моршинської міської ради Про відмову у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для особистого селянського господарства, технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельних ділянок №252 від 02.09.2021 у частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки; зобов`язано Моршинську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Моршинська міська рада оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду попередньої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що  земельна ділянка, якої стосувалась заява позивача вже була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах, що у відповідності до ст. 136 ЗК України є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для особистого селянського господарства та технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельних ділянок.
Позивачу згідно з пунктом 4 рішення відповідача «Про відмову у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для особистого селянського господарства, технічних документацій із землеустрою щодо поділу земельних ділянок» №252 від 02.09.2021 року відмовлено з підстав невідповідності місця розташування земельних ділянок вимогам Земельного кодексу України, оскільки такі включені до переліку земельних ділянок комунальної власності землі запасу (для особистого селянського господарства), права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону.
Зі змісту вказаного рішення відповідача №252 від 02.09.2021 року видно, що таке прийняте, зокрема, із урахуванням рішення відповідача №110 від 25.02.2021 року «Про доповнення Переліку вільних земельних ділянок комунальної власності, право оренди яких підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) у 2021-2022 роках».
Вважаючи відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав жодного доказу, який би підтверджував, що станом на день розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність спірна земельна ділянка вже була включена до переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги. 
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель врегульовано Земельним кодексом України (далі - ЗК України).
За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Відповідно до статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Частинами шостою та сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Матеріалами справи підтверджується, що підставою для відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність стало те, що така земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок комунальної власності землі запасу (для особистого селянського господарства), права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону.
Так, включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, право на які буде виставлено на земельні торги не передбачено серед підстав для відмови, визначених у частині сьомій статті 118 ЗК України, проте така підстава для відмови передбачена у статті 136 ЗК України.
Згідно із частиною третьою статті 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.
Верховний Суд розглядав справи, де поставало таке ж питання, і у постанові від 03.04.2018 року у справі № 815/3059/17 дійшов висновку, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.
Ця правова позиція була підтримана в інших постановах Верховного Суду, зокрема, від 23.01.2020 року у справі №620/1058/19, від 28.10.2020 року у справі №819/1976/17, від 22.10.2020 року у справі №815/7279/16, і колегія суддів не знаходить підстав не погодитися із такою.
Застосовуючи цей підхід до справи, що розглядається, апеляційний суд звертає увагу, що на момент розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняття відповідачем рішення з цього питання, земельна ділянка, якої стосувалася заява, була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права оренди на які виставляються на земельні торги.
Таким чином, в силу приписів частини третьої статті 136 ЗК України це є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зважаючи на це, відповідач правомірно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.
Правова позиція щодо застосування норм права у схожих правовідносинах також викладена Верховним Судом у постановах від 30.03.2021 року у справі №2040/6485/18 та від 13.04.2021 року у справі №818/1470/18.
Положеннями Земельного кодексу України сільська рада наділена повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками, при включенні спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок з продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні).
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що приймаючи оспорюване рішення відповідач діяв у відповідності до вимог Земельного кодексу України, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Моршинської міської ради задовольнити, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі №380/20102/21 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький