ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2022 року	Львів	Справа № 300/4114/21 пров. № А/857/2208/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року (судді Главача І.А., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м. Івано-Франківськ) у справі №300/4114/21 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.08.2021 звернувся в суд з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.05.2021 №V-005/2021 та зобов`язати відповідача розглянути скаргу адвоката Вань І.Р. в інтересах адвоката ОСОБА_1 на рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 04.01.2021 №1/1 повторно з дотриманням принципу верховенства права, об`єктивно та всебічно. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Вказує, що згідно правового висновку у подібній справі Верховний Суд колегією суддів першої судової палати касаційного кримінального суду за №397/1694/14-к задовольнив скаргу засудженого, зазначивши, що притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму виключає притягнення до кримінальної відповідальності, а засуджений був притягнутий двічі до юридичної відповідальності (дисциплінарної за формою, але кримінальної за суттю) за одні й ті ж правопорушення, а тому цей правовий висновок підлягає застосуванні у даній справі і спростовує висновок висновки суду щодо відсутності подвійного притягнення ОСОБА_1 до юридичної відповідальності. Зазначає, що рішення відповідача про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення - зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк дев`ять місяців, яке скасоване та на підставі рішення від 04.01.2021 дисциплінарну справу закрито у зв`язку зі спливом строку (одного року з дня вчинення дисциплінарного проступку) притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, отже в цій справі до позивача застосовне подвійне притягнення до юридичної відповідальності. Також вважає, що закриття дисциплінарної справи відповідачем з нереабілітуючих підстав із зазначенням в рішенні, що в його діях є склад дисциплінарного проступку, а відтак позиція суду щодо відсутності порушення прав позивача є помилкова.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі №300/4114/21 та ухвалою суду від 16.03.2022 в задоволенні клопотання представника позивача адвоката Вань Ірини Радиславівни про витребовування доказів та про залучення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області, як третьої особи на стороні відповідача у справі №300/4114/21/21 відмовлено та призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дисциплінарна палата Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області 09.09.2015 прийняла рішення про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 , на підставі заяви ОСОБА_2 від 12.08.2015.
За результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області 09.10.2015 прийняла рішення №14/6 про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк дев`ять місяців, яке було оскаржене до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
28.01.2016 Вища кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України рішенням за №1-010/2016 скасувала рішення №14/6 від 09.10.2015 дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області, направила матеріали справи для нового розгляду на стадію розгляду дисциплінарної справи.
Дисциплінарна справа надійшла до дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області 14.03.2016, та була призначена до розгляду на 25.03.2016. В подальшому Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області прийняла шість рішень стосовно шести членів дисциплінарної палати, якими відмовила в задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід членів дисциплінарної палати.
28.09.2016 Вища кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України прийняла рішення №IX-010/2016, яким відмовила в задоволенні скарги ОСОБА_1 на вказані рішення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісії адвокатури Івано-Франківської області, це рішення позивач оскаржив до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Розгляд дисциплінарної справи 30.11.2016 було зупинено до вирішення по суті справи в Окружному адміністративному суді міста Києва. За результатами розгляду справи 28.08.2020 Окружного адміністративного суду міста Києва, в задоволенні позову відмовлено.
Вказане рішення Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області отримала 08.09.2020 та призначила дисциплінарну справу до розгляду.
ОСОБА_1 20.10.2020 подав заяву до Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області, на підставі частини 2 статті 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» про закриття провадження у дисциплінарній справі.
04.01.2021 дисциплінарну справу стосовно позивача було закрито у зв`язку із спливом строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності про що прийнято рішення №1/1 (зворотній бік а.с.58-64).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 01.02.2021 позивач через свого адвоката звернувся до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України із скаргою на рішення за №1/1 від 04.01.2021 про закриття дисциплінарної справи відносно позивача.
Головою дисциплінарної палати відповідача доручено члену дисциплінарної палати ОСОБА_3 провести перевірку відомостей, викладених скарзі представника скаржника адвоката Вань І.Р., в інтересах адвоката ОСОБА_1 на рішення від 04.01.2021 (а.с.67).
Оскаржуваним рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України №V-005/2021 від 29.05.2021 скаргу представника скаржника адвоката Вань І.Р. в інтересах адвоката ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 04.01.2021 про закриття дисциплінарної палати відносно адвоката ОСОБА_1 залишено без змін (а.с.71-73). Листом за №1382 від 13.07.2021 копію вказаного рішення №V-005/2021 від 29.05.2021 направлено адвокату ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 69).
Не погоджуючись з рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1-3 статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Згідно частин 1-3 статті 33 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон №5076-VI) адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.
Згідно зі статтею 34 Закону №5076-VI підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.
Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.
Частиною 1 статті 35 Закону №5076-VI встановлено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.
Статтею 36 Закону №5076-VI передбачено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.
Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).
Відповідно до статті 37 Закону №5076-VI дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.
Згідно з частиною 3 статті 38 Закону №5076-VI заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Порядок про прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, визначає Положення, затверджене рішенням Ради адвокатів України 30.08.2014 №120, (далі – Положення в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 Положення дисциплінарним провадженням визнається процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 28 Положення під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію.
За результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не пізніше тридцяти днів з дня отримання матеріалів перевірки більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката (пункт 31 Положення).
Відповідно до пункту 32 Положення дисциплінарна справа стосовно адвоката порушується за наявності в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.
Відповідно до статті 39 Закону №5076-VI за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. До рішення про порушення дисциплінарної справи, яке надсилається або вручається адвокату, додається довідка члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складена за результатами перевірки. Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.
З аналізу вищенаведених норм, встановлено, що саме за наявності в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку порушується дисциплінарна справа стосовно адвоката.
Відтак, Дисциплінарна палата Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області 09.09.2015 прийняла рішення про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 , на підставі заяви ОСОБА_2 від 12.08.2015.
Стаття 41 Закону №5076-VI визначає, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.
Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.
Отже, саме за результатом розгляду дисциплінарної справи по суті дисциплінарною палатою приймається рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи у зв`язку із відсутністю підстав для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.
Як встановлено судом, за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області 09.10.2015 прийняла рішення №14/6 про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк дев`ять місяців, яке було оскаржене до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
28.01.2016 Вища кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України рішенням за №1-010/2016 скасувала рішення №14/6 від 09.10.2015 дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області, направила матеріали справи для нового розгляду на стадію розгляду дисциплінарної справи.
Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області 08.09.2020 призначила дисциплінарну справу до розгляду.
ОСОБА_1 20.10.2020 подав заяву до Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Івано-Франківської області, на підставі частини 2 статті 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» про закриття провадження у дисциплінарній справі.
Згідно з частиною 2 статті 35 Закону № 5076-VI, адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.
04.01.2021 дисциплінарну справу стосовно ОСОБА_1 було закрито у зв`язку із спливом строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності про що прийнято рішення №1/1.
01.02.2021 позивач через свого адвоката звернувся до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України із скаргою на рішення за №1/1 від 04.01.2021 про закриття дисциплінарної справи відносно позивача.
Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є колегіальним органом, завданням якого є розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (частина 1 статті 52 Закону №5076-VI).
Отже, Головою дисциплінарної палати відповідача доручено члену дисциплінарної палати ОСОБА_3 провести перевірку відомостей, викладених скарзі представника скаржника адвоката Вань І.Р., в інтересах адвоката ОСОБА_1 на рішення від 04.01.2021.
Відповідно до частини 4 статті 52 Закону №5076-VI, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури: 1) розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; 2) узагальнює дисциплінарну практику кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; 3) виконує інші функції відповідно до цього Закону.
Згідно із частиною 5 статті 52 Закону №5076-VI, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право: 1) залишити скаргу без задоволення, а рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без змін; 2) змінити рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; 3) скасувати рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та ухвалити нове рішення; 4) направити справу для нового розгляду до відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури вчинити певні дії.
На виконання вищевказаних норм, рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України №V-005/2021 від 29.05.2021 скаргу представника скаржника адвоката Вань І.Р. в інтересах адвоката ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 04.01.2021 про закриття дисциплінарної палати відносно адвоката ОСОБА_1 залишено без змін.
Суд констатує, що позивач не заперечує щодо дотримання Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури України процедури розгляду його скарги, що свідчить про відсутність його заперечень до таких обставин.
В той же час представник ОСОБА_1 вказує, що при розгляді скарги Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури України не надала обгрунтованих відомостей на вказані доводи у скарзі, а відтак не може вважатись обгрунтованим та вмотивованим.
Суд звертає увагу, що відповідно до змісту адміністративного позову, позивач наголошує на відсутність факту вчинення дисциплінарного проступку, однак вказане не може бути обставинами розгляду у даній справі з огляду на те, що встановлення факту вчинення адвокатом дисциплінарного проступку або відсутність складу дисциплінарного проступку в діях адвоката, що є підставою для прийняття дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідних рішень, є виключним повноваженням органів адвокатського самоврядування.
Більш того, встановлення наявності або відсутності в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку, а також ухвалення відповідного рішення за результатами розгляду справи є виключними (дискреційними) повноваженнями КДКА/ВКДКА як органів адвокатського самоврядування, якими КДКА/ВКДКА наділені відповідно до діючого законодавства.
Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.06.2021 у справі №826/15590/15 (адміністративне провадження №К/9901/302/20), а саме:
Суд також враховує позиції, зазначені у постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №810/1972/17, від 20.06.2019 у справі №641/463/16-а, від 05.07.2019 у справі 815/2954/17, від 05.07.2019 у справі 820/3167/18, та вказує, що адвокатура в Україні - це недержавний самоврядний інститут, який самостійно вирішує питання своєї організації та діяльності. Вирішення питань, що стосуються дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні законом віднесено до виключної компетенції адвокатського самоврядування в особі відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
При цьому, правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин та фактів прийняти рішення за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти встановлені законом права і обов`язки владних суб`єктів, які визначають ступінь самостійності їх реалізації з урахуванням принципу верховенства права і полягають у тому, що при вчиненні дій та прийнятті рішень владний суб`єкт здійснює свої повноваження з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих дій або рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 від 11.03.1980).
У свою чергу, Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Таким чином, правову оцінку рішенню Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Дніпропетровської області слід надавати виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану відповідачем юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їх достатності.
Відтак, вирішення питання про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності належить до виключної компетенції дисциплінарних органів, а саме Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури тощо. А тому, встановлення складу дисциплінарного проступку, як і наявності або відсутності підстав для прийняття відповідного рішення, є дискреційними повноваженнями відповідної Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Отже, жоден інший суб`єкт чи орган, в тому числі і суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №813/2876/18 і колегія суддів Верховного Суду не знаходить підстав для відступу від неї.
Суд вважає за необхідне також звернути увагу на те, що в ході розгляду справи, не підтверджено факту подвійної юридичної відповідальності, оскільки органи адвокатського самоврядування не вирішують питання про вчинення адвокатом злочину та притягнення його до кримінальної відповідальності, а при здійсненні кримінального судочинства не вирішується питання вчинення адвокатом дисциплінарного проступку.
Більше того, рішенням Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури України №V-005/2021 від 29.05.2021 скаргу представника скаржника адвоката Вань І.Р. в інтересах адвоката ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Івано-Франківської області від 04.01.2021 про закриття дисциплінарної палати відносно адвоката ОСОБА_1 залишено без змін.
Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури України діє в межах своїх повноважень та не є органом, діяльність якого дублює повноваження органів судової влади і правоохоронних органів, не вирішує будь яких цивільно-правових, кримінальних та/чи фінансових питань, що випливають з таких відносин.
В цій справі, позивач не зазначає, яким саме чином рішення про закриття проти нього дисциплінарного провадження може порушувати його права чи законні інтереси. Таке рішення не покладає на позивача додаткові обов`язки, не встановлює йому будь-якого статусу, а тому рішення жодним чином не впливає і не може вплинути на його права.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Тому завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому захист прав, свобод та інтересів є похідним, тобто передбачає наявність установленого судом факту їх порушення.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом. При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Якщо ж позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.
З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У свою чергу, суд під час розгляду кожної справи повинен установити, чи мас місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Отже з контексту позовних вимог не вбачається, яким саме чином рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України порушує права чи інтереси позивача, та в чому саме такі порушення полягають із посиланням на норми чинного законодавства України, а також а відповідні докази.
Відтак, оскаржуване рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України прийняте з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Право звернення до суду та способи захисту встановлені статтею 5 КАС України. До адміністративного суду має право звернутися кожна особа, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо перегляду по суті оскаржуваних рішень відповідного органу, а лише перевіряє, чи прийняте таке рішення з дотримання норм чинного законодавства (в порядку та на підставі наявних повноважень відповідного органу).
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає критеріям встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно і розсудливо; з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення, а тому колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягають.
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №813/2876/18, від 10.06.2021 у справі №826/15590/15, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на висновок Верховного Суду висловлений колегією суддів першої судової палати касаційного кримінального суду за №397/1694/14-к від 16.04.2020, оскільки правовідносини в цій справі не є релевантними зі справою про оскарження рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України №V-005/2021 від 29.05.2021.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі №300/4114/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                Р.Й. Коваль

                                                                                            В.В. Гуляк