Справа № 442/839/21                                Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М. 
Провадження № 22-ц/811/2194/21                Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді:  Мікуш Ю.Р.
Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.
Секретар Іванова О.О. 
розглянувши у письмовому провадженні без участі учасників цивільну справу №442/839/21 за  апеляційними скаргами  ТОВ «ФК «Позика» та ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач –АТ «Укрсиббанк», новий кредитор -ТзОВ «ФК «Позика» на дії державного виконавця ,-

в с т а н о в и в :

29 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив:
1) поновити строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця;
2) визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федурко Н.В. щодо перерахування коштів в сумі 735972 грн. згідно розпорядження №62076939 від 17.11.2020 року та платіжного доручення №12849 від 18 листопада 2020 року по виконавчому провадженню №62076939 ТзОВ «Фінанс консалтинг захід», код 4134968;
3) скасувати постанову старшого державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федурко Н.В. від 15.12.2020 по ВП №62076939 про повернення виконавчого документу стягувачу;
4) скасувати постанову старшого державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федурко Н.В. від 19.01.2021 по ВП №64172741 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-789/2010 від 23.10.2010, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитних договорах №11140472000 від 12.04.2007 – 185251,22 грн, №11214443000 від 13.09.2007 – 154045,28 грн, №11214459000 від 13.09.2007 - 1694,96 грн, №11369259000 від 10.07.2008 – 242941,28 грн, всього заборгованості 583933,07 грн. та 1820 грн. сплачених судових витрат, стягувач ТзОВ «Фінансова компанія «Позика»;
5) зобов`язати старшого державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федурко Н.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №64172741 у зв`язку з виконанням виконавчого листа №2-789/2010 від 23.10.2010, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитних договорах №11140472000 від 12.04.2007 – 185251,22 грн, №11214443000 від 13.09.2007 – 154045,28 грн, №11214459000 від 13.09.2007 - 1694,96 грн, №11369259000 від 10.07.2008 – 242941,28 грн,- всього заборгованості 583 933,07 грн та 1820 грн. не сплачених судових витрат, стягувач ТзОВ «Фінансова компанія «Позика»;
6) зобов`язати Дрогобицький МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишок грошових коштів, отриманих від реалізації арештованого майна по виконавчому провадженню №64172741, в сумі 150219 гривень перерахувати боржнику ОСОБА_1 .
Ухвалолю Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою. Скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федурко Н.В. щодо перерахування коштів в сумі 735972 грн, згідно розпорядження №62076939 від 17.11.2020 та платіжного доручення №128479 від 18.11.2020 по виконавчому провадженні №62076939 ТзОВ «Фінанс консалтинг захід». У задоволенні решти вимог скарги – відмовлено.
Ухвалу суду оскаржили боржник ОСОБА_1 та стягувач ТОВ ФК «Позика».
Боржник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що ухвала в частині відмови у задоволенні скарги постановлена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права. Стверджує, що суд правильно встановивши фактичні обставини справи, безпідставно відмовив у задоволенні інших вимог скарги, необґрунтовано посилався на ст.ст.5,18,19 Закону України «Про виконавче провадження» , мотивуючи тим, що втручання в діяльність державного виконавця забороняється. Такі висновки суду обмежують право боржника на судовий захист у процесі виконавчого провадження. Порушення допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження , накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку передбаченому цим Законом. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №367/6231/16-ц. 
Суд першої інстанції встановив, що відбулося фактичне виконання виконавчого листа №2-789/2010 від 23.10.2010 року виданого Дрогобицьким міськрайонним судом, відповідно відсутні підстави для того, щоб повертати виконавчий документ стягувачу, який зловживаючи своїми правами повторно пред`являє вказаний виконавчий лист до примусового виконання при тому що всі обов`язки ОСОБА_1 як боржника по ВП №62076939 виконані, кошти від реалізації належного йому майна перераховані у значно більшій сумі , ніж сума боргу на рахунок ДВС, однак державний виконавець Федурко Н.В. відкриває повторно виконавче провадження по виконавчому документу по якому відбулося фактичне виконання. Закон України «Про виконавче провадження» та норми ЦПК України дають право боржнику як стороні виконавчого провадження оскаржити дії державного виконавця , а саме постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого документу , по якому вже відбулося примусове стягнення з боржника, постанову про повернення виконавчого документу стягувачу при фактичному виконанні та інші дії. Суд першої інстанції відмовивши у задоволенні частини вимог по скарзі, порушив його право на справедливий розгляд справи. Просить скасувати ухвалу в частині відмови у задоволенні вимог скарги та скаргу задовольнити в повному обсязі. 
ТОВ «ФК «Позика» в апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою так як судом неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи. Поновивши строк на подання скарги, суд не врахував, що 20.05.2020 року державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_1 направлено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62076939, яку відповідно до повідомлення про вручення (міститься в матеріалах виконавчого провадження №62076939) було вручено. Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд не прийняв до уваги постанови та документи надані державним виконавцем , які спростовують порушення ним процедури перерахування коштів іпотекодержателю. До моменту перерахування коштів стягувачу у виконавчому провадженні №62076939 відбулось відступлення прав вимоги з ТзОВ ФК «Позика» та ТОВ «Фінанс Консалтинг Захід». Відтак державним виконавцем розпорядження №62076939 від 17.11.2020 року та платіжне доручення №128479 від 18.11.2020 року по виконавчому провадженні №62076939 щодо перерахування ТзОВ «Фінанс Консалтинг Захід» коштів в сумі 735972 грн. є цілком законним та відповідає усім вимогам законів, якими керувався виконавець. Кошти від реалізації предметів іпотеки було перераховано на рахунки іпотекодержателя в користь погашення заборгованості за кредитними договорами, яка станом на день перерахування складала 4 700 917,61 грн. Оскільки коштів від реалізації іпотеки не вистачило для задоволення вимог першої черги, тобто іпотекодержателя, стягнення за виконавчим документом №2-789/2010 від 23.10.2010 року не проводилось, а тому рішення суду на підставі якого видано виконавчий документ не виконано. Просить скасувати ухвалу та в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити. 
На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) відзиви на апеляційні скарги не надано.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи електронною поштою, що підтверджується доданими до справи повідомленнями.
Відповідно до ч.2ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
За змістом ч.1 ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно частини 3 ст.3 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Матеріалами справи встановлено, що постановою старшого державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Західного Міжрегіонального управління МЮ Федурко Н.В. від 15.05.2020 року відкрито виконавче провадження № 62076939 з виконання виконавчого листа №2-789/2010 виданого 23.10.2010 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитних договорах: № 11140472000 від 12.04.2007 року в сумі 18 251,22 грн.; № 11214443000 від 13.09.2007- 154 045,28 грн.; № 11214459000 від 13.09.2007-1694,96 грн.; №11369259000 від 10.072008-242 941,28 грн. - всього заборгованості в сумі 583933,07 грн. та 1820 грн. сплачених судових витрат.
15.05.2020 року старшим державним виконавцем Федурко Н.В. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме, на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду по справі №442/1635/17 від 20.03.2017 року замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТзОВ «ФК «Позика» згідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».
26 травня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна ( коштів) боржника по ВП №62076939 з якої вбачається, що відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» описано та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , а саме: нежитлове приміщення загальною площею 336,2 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення загальною площею 258,1 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Зазначені приміщення державним виконавцем виставлено на торги згідно із протоколом № 503612 від 25.09.2020 року за лотом № 435575-іпотека, приміщення площею 336,2 кв.м-ціна 375066 грн. Переможцем торгів став ОСОБА_2 .
Згідно з протоколом №503614 проведення електронних торгів від 25.09.2020 року за лотом № 435936-іпотека- нежитлове приміщення загальною площею 258,1 кв.м придбано за ціною 399714 грн. Переможець торгів ОСОБА_3 .
Отже, від реалізації арештованого майна, на депозитний рахунок Дрогобицького МРВ ДВС ЗМУ МЮ у Львівській області 05.11.20 року поступило 735 972 грн., які перераховані ТзОВ «Фінанс консалтинг захід».
На підставі заяви стягувача ТзОВ «ФК «Позика» постановою від 15 грудня 2020 року про повернення виконавчого документа № 2-789/2010 від 23.10.2010 року ВП у ВП № 62076939 , державним виконавцем Федурко Н.В. повернуто ТзОВ «ФК «Позика» виконавчий лист № 2-789/2010 року від 23.10.2010 року, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником якого згідно з договором відступлення є ТзОВ «ФК «Позика» заборгованості по кредитних договорах, що в загальній сумі становить 583 933,07 грн. та 1820 грн. судових витрат, що підлягають стягненню.
19.01.2021 року за заявою ТзОВ «ФК «Позика» ст.державним виконавцем повторно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по ВП № 64172741 та прийнято до примусового виконання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником та стягувачем якого є ТзОВ «ФК «Позика» заборгованості по кредитних договорах на загальну суму 583 933,07 грн. та 1820 грн. судових витрат.
Визнаючи дії державного виконавця Федурко Н.В. у зазначеній частині неправомірними, суд першої інстанції вірно прописав, що оскільки по виконавчому провадженню № 62076939 з примусового виконання виконавчого листа № 2-789/2010 від 23.10.2010 року, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «Укрсиббанк» відбулася заміна стягувача на ТзОВ «ФК «Позика», відтак кошти від реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_1 в сумі 583 933,07 грн. згідно виконавчого документу підлягали перерахуванню на рахунок стягувача ТзОВ «ФК «Позика», а не ТзОВ «ФК «Консалтинг захід», оскільки фактично відбулося виконання виконавчого листа № 2-789/2010 від 23.10.2010 року, а саме стягнення грошових коштів, а не звернення стягнення на заставлене майно відповідно до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон) та Закону України «Про іпотеку».
Згідно з приписами ст.1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб- сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ст.19 Закону право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Із врахуванням зазначеного, у суду не було підстав для скасування постанови державного виконавця Федурко Н.В. від 19.01.2021 року про відкриття виконавчого провадження по виконавчому ВП № 64172741 згідно виконавчого листа №2-789/10 від 23.10.2010 року та його закриття. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що державний виконавець у своїй роботі керується Законом України «Про виконавче провадження» та підзаконними актами, а тому втручання в роботу державного виконавця та примушування до вчинення певних дій є неправомірно.
Згідно статті 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Щодо доводів апеляційної скарги ТзОВ «ФК «Позика» про безпідставне поновлення судом першої інстанції строку звернення ОСОБА_1 до суду із скаргою на дії державного виконавця, колегія суддів зазначає, що ухвала про відкриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця не оскаржувалася. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 383 Кримінально-процесуального кодексу України зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина ( абз. третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). 
Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Враховуючи те, що у боржника ОСОБА_1 виникли сумніви щодо виконання судового рішення згідно виконавчого листа №2-789/2010 від 23.10.2010 року після повторного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження № 64172741 від 19.01.2021 року зх. цього ж виконавчого листа, останній звернувся в суд 29.01.2021 року, а відтак оскарження дій державного виконавця скаржником відбулося без пропуску строку передбаченого ч.1 п.1 ст.449 ЦПК та підстав для його поновлення у суду не було. Тому доводи апеляційної скарги ТзОВ «ФК «Позика» у зазначеній частині є безпідставними.
Щодо доводів апеляційної скарги ТзОВ «ФК «Позика» про правомірність дій державного виконавця про перерахування коштів в сумі 735 972,00 грн. від реалізації нежитлових приміщень, що належали боржнику ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції зазначає, що державним виконавцем Федурко Н.В. проводилися виконавчі дії на виконання виконавчого листа №2-789/2010 від 23.10.2010 року, згідно якого сторонами по виконавчому провадженню були боржник ОСОБА_1 та стягувач ПАТ «Укрсиббанк», який постановою державного виконавця від 15.05.2020 року замінений на ТзОВ «ФК «Позика».
В процесі проведення виконавчих дій та реалізацію майна боржника, ТзОВ «ФК «Позика» відступає право вимоги ТзОВ «ФК Укрфінстандарт» та між ними укладено договір факторингу. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 квітня 2020 року відмовлено ТзОВ « ФК Укрфінстандарт» про заміну сторони у виконавчому провадженні ( а.с.144).
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 липня 2020 року відмовлено ТзОВ ФК «Позика» до ОСОБА_1 , третя особа ТзОВ «ФК «Укрфінстандарт» про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.144-147).
Відповідно до Договорів відступлення права вимоги від 06.11.2020 року та від 05.11.2020 року укладених між ТзОВ «ФК Укрфінансстандарт» таке відступило право вимоги за договорами іпотеки та Кредитними договорами ТзОВ «Фінанс Консалтинг захід».(а.с. 87-88).
Однак, на цей період часу відбувалися виконавчі дії згідно виконавчого листа №2-789/2010 від 23.10.2010 року та 18 листопада 2020 року на руки покупцям видано акти державного виконавця про проведення електронних торгів. Однак, кошти від реалізації майна в сумі 735 972 грн. згідно розпорядження №62076939 від 17.11.2020 року та платіжного доручення № 12849 від 18 листопада 2020року перераховано не стягувачу по виконавчому провадженню, яке виконувалося , а третій особі, не стороні виконавчого провадження.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТзОВ «ФК «Позика» щодо правомірності дій державного виконання на користь ТзОВ «Фінанс консалтинг захід» є безпідставною, оскільки стягувач ТзОВ «ФК Позика» своїми діями щодо відкликання виконавчого листа, де стягнення проводилося у його користь, було цілеспрямованим та державним виконавцем проводилися всі дії передбачені Законом «Про виконавче провадження», а надалі повторним зверненням із завою про проведення виконавчих дій у його користь, сприяла неправомірним діям державного виконавця Федурко Н.В., направлення виконавчих дій у безвладних рух.
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційних скарг.
ЄСПЛ прописав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов2Язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, в залежності від характеру рішення ( Серявін та інші проти України, рішення від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК).
Керуючись ст.ст. 367; 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2021 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ТОВ ФК «Позика» на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2021 року залишити без задоволення.
Ухвалу  Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк