ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 червня 2022 року           справа №360/4818/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року (повне судове рішення складено 19 жовтня 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/4818/21 (суддя в І інстанції Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що 19.05.2021 позивач звернувся до Управління ПФУ в м. Лисичанську Луганської області з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах так як на момент звернення позивач набув необхідний пільговий підземний та страховий стаж та досяг відповідного віку (50 років), що підтверджується розпискою-повідомленням про прийняття документів.
При зверненні з заявою про призначення пенсії позивачем пенсійному органу було надано усі необхідні документи.
УПФУ в м. Лисичанську Луганської області пенсію призначив, однак при розгляді документів, які були надані позивачем, неправомірно не зарахувало до пільгового підземного стажу період роботи позивача на шахті ордена Леніна №3 «Анненская» виробничого об`єднання «Стахановвугілля»: з 04.10.1991 по 17.05.1994; на шахті «Вергелевская» з 25.05.1994 по 07.08.1996, з 12.02.1997 по 18.06.1997, з 23.06.1998 по 09.07.2000. Також УПФУ в м. Лисичанську при розгляді документів не повністю врахувало до пільгового підземного стажу період роботи на шахті ім. Д.Ф.Мельникова АТ «Лисичанськвугілля», врахувавши його лише за період з 18.11.2014 по 31.05.2019, зазначивши при цьому, що цей стаж враховано згідно відомостей про стаж в Реєстрі застрахованих осіб, тобто за період за які роботодавцем сплачено страхові внески. Іншими словами, УПФУ в м. Лисичанську не зарахувало до пільгового підземного стажу період роботи на шахті ім. Д.Ф.Мельникова АТ «Лисичанськвугілля» з 01.06.2019 по 25.04.2021 (дата досягнення 50-річчя та набуття права на пенсію).
Загалом пільговий підземний стаж, який не враховано відповідачем склав: 09 років 01 місяць 16 днів, при цьому врахований пільговий стаж склав 10 років 3 місяці 6 днів, а це означає, що у випадку зарахування оскаржуваного стажу до пільгового розмір пенсії було б розраховано у розмірі, визначеному ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
До того ж, УПФУ в м. Лисичанську не зарахувало період роботи позивача на шахті «Вергелевская» з 25.05.1994 по 07.08.1996 не тільки до пільгового підземного, але й до загального страхового стажу - з тих причин, що у запису 9 трудової книжки у графі «На основании чего внесена запись» мається виправлення в номері наказу про звільнення.
Дії щодо не зарахування спірних періодів стажу є грубим втручанням у право позивача мирно володіти та розпоряджатися своїм майном в розумінні статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод так як неправомірне не зарахування стажу призвело до суттєвого зниження розміру пенсії. До того ж такі дії УПФУ в м. Лисичанську не ґрунтуються на національному законодавстві та є явно дискримінаційними та явно носять ознаки перевищенням меж службових обов`язків відповідача, так як вони діють всупереч норм діючого законодавства та умисно не виконують законодавчі акти України, нівелюючі значенням законодавчої гілки влади України, що не може залишитися поза увагою суду.
Також позивач звернув увагу суду, що УПФУ в м. Лисичанську наразі ліквідоване, а його правонаступником є відповідач - ГУ ПФУ в Луганській області.
Враховуючи вищенаведене позивач просив суд:
- визнати незаконним дії Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового підземного стажу за списком №1, що надає право на призначення пенсії на підставі вимог п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період його роботи на шахті ордена Леніна №3 «Анненская» виробничого об`єднання «Стахановвугілля»: з 04.10.1991 по 17.05.1994; на шахті «Вергелевская» з 25.05.1994 по 07.08.1996, з 12.02.1997 по 18.06.1997, з 23.06.1998 по 09.07.2000; на шахті ім. Д.Ф.  Мельникова АТ «Лисичанськвугілля» з 01.06.2019 по 25.04.2021, та до страхового стажу періоду роботи на шахті «Вергелевская» з 25.05.1994 по 07.08.1996.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового підземного стажу за списком №1, що надає право на призначення пенсії на підставі вимог п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період роботи ОСОБА_1 на шахті ордена Леніна №3 «Анненская» виробничого об`єднання «Стахановвугілля»: з 04.10.1991 по 17.05.1994; на шахті «Вергелевская» з 25.05.1994 по 07.08.1996, з 12.02.1997 по 18.06.1997, з 23.06.1998 по 09.07.2000; на шахті ім. Д.Ф. Мельникова АТ «Лисичанськвугілля» з 01.06.2019 по 25.04.2021, та до страхового стажу періоду роботи на шахті «Вергелевская» з 25.05.1994 по 07.08.1996, здійснивши відповідний перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення, тобто з 26.04.2021 з виплатою заборгованості, яка утворилася за цей період.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування до пільгового стажу за списком №1 ОСОБА_1 періодів роботи з 04.10.1991 по 17.05.1994 на шахті ордена Леніна №3 «Анненская» виробничого об`єднання «Стахановвугілля», з 25.05.1994 по 07.08.1996, з 12.02.1997 по 18.06.1997, з 23.06.1998 по 09.07.2000 на шахті «Вергелевская», з 01.06.2019 по 25.04.2021 на шахті ім. Д. Ф. Мельникова АТ «Лисичанськвугілля».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу за списком №1 ОСОБА_1 періодів роботи з 25.05.1994 по 07.08.1996, з 12.02.1997 по 18.06.1997, з 23.06.1998 по 09.07.2000 на шахті «Вергелевская», з 01.06.2019 по 25.04.2021 на шахті ім. Д. Ф. Мельникова АТ «Лисичанськвугілля», здійснивши перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 26.04.2021, та виплату пенсію з урахуванням раніш виплаченої пенсії.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 19.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням № 121130003093 від 25.05.2021 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області ОСОБА_1 призначено пенсію на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до наданих документи та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державною спеціального страхування (далі - Реєстр) страховий стаж ОСОБА_1 складає 17 років 4 місяці 13 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - шахтаря 10 років З місяці 6 днів.
При призначенні пенсії па пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 не зараховано до пільговою стажу періоди робот:
- на шахті ордена Леніна № 3 «Анненська» виробничою об`єднання «Стахановвугілля» з 04.10.1991 по 1 7.05.1994:
- на шахті «Вергелівська» з 25.05.1994 по 07.08.1996, з 12.02.1997 по 18.06.1997, з 23.06.1998 по 09.07.2000;
- період роботи па шахті ім. Д.Ф. Мельникова АТ «Лисичанськвугілля» з 01.06.2019 по 25.04.2021.
До пільгового стажу роботи за списком № 1 не зараховано період роботи на шахті ордена Леніна № 3 «Анненська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля» з 04.10.1991 по 17.05.1994 в якості підземного учня гірника, гірника з повним робочим днем під землею у зв`язку з неможливістю визначити за наданими документами, зокрема, трудовою книжкою, постійну зайнятість протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутня інформація про відволікання від роботи (перебування у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участі у страйках, переведення на роботу з неповним робочим днем чи на інші роботи).
Згідно записів трудової книжки в період з 14.09.1991 по 18.10.1991 та з 01.12.1991 по 17.02.1992 ОСОБА_1 навчався в Стахановській філії учбово-курсового комбінату з відривом від виробництва.
Тобто, для зарахування до підземного пільгового стажу за Списком № 1 періоду навчання необхідні дані про одержувану тарифну ставку, за якою провадилась оплата праці за період навчання та про підземні спуски у шахту.
До страхового та пільгового стажу не враховано період роботи на шахті «Вергілевська» з 25.05.1994 но 07.08.1996 в якості підземного гірника очисного забою з повним робочим днем під землею у зв`язку з тим, що в трудовій книжці, виданій на ім`я ОСОБА_1 від 04.10.1991 дати заповнення серії НОМЕР_1 в графі 4 мається виправлення наказу на прийом (порушення норм пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58). Також відсутня інформація про проведення атестації робочого місця.
Періоди роботи на шахті ім. Д.Ф. Мельникова АТ «Лисичанськвугілля» з 01.06.2019 по 25.04.2021 в якості підземного гірника очисного забою з повним робочим днем під землею не зараховано до страхового та пільгового стажу роботи за Списком № 1, оскільки у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків, що передбачено статтею 24 Закону.
Відомості про проведення атестації робочого місця як і пільгові довідки відповідно до пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України № 637 щодо вищезазначених періодів роботи позивачем додатково не надавались.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1).
Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів справи.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
19 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 33).
Пенсію позивачу призначено з 26.04.2021, що підтверджується рішенням №121130003093, умови призначення Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про пенсійне забезпечення» (робота за списком №1) (а.с. 37-38).
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із зверненням щодо пенсійного забезпечення.
Листом від 26.08.2021 № 3365-3411/Г-02/8-1200/21 відповідач повідомив позивача про те, що період роботи на шахті ордена Леніна №3 «Анненская» виробничого об`єднання «Стахановвугілля» з 04.10.1991 по 17.05.1994 в якості підземного учня гірника, гірника з повним робочим днем під землею; на шахті «Вергелевская» з 12.02.1997 по 18.06.1997, з 23.06.1998 по 09.07.2000 в якості гірника очисного забою з повним робочим днем під землею не підлягає до зарахування до пільгового стажу роботи за списком №1, оскільки не надано пільгової довідки відповідно до пункту 20 постанови Кабінету міністрів України №637. Період роботи на шахті «Вергелевская» з 25.05.1994 по 07.08.1996 в якості підземного гірника з повним робочим днем під землею не зарахований до загального та пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що в трудовій книжки серії НОМЕР_1 від 04.10.1991 дати заповнення в графі 4 маються виправлення наказу (порушення норм пункту 2.10 Інструкція №58) та пункту 20 постанови № 637 (а. с. 11-12).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).
Відповідно до ч.1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.
Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.
Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).
Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).
Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. 
Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, довідки мають надаватися в разі, коли взагалі відсутні відомості в трудовій книжці про працю громадян у спірний період.
Крім того, згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися, чого відповідачем вчинено не було.
Відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 (а.с. 13-16) позивач:
- 04.10.1991 прийнято на шахту ордена Леніна №3 «Анненская» виробничого об`єднання «Стахановвугілля» підземним учнем гірника 1 розряду з повним робочим днем під землею;
- з 14.09.1991 по 18.10.1991 навчання у Стахановському філіалі УКК з відривом від виробництва за професією гірника підземного 1 розряду;
- 18.10.1991 переведено підземним гірником 1 розряду з повним робочим днем під землею;
- з 01.12.1991 по 17.02.1992 навчання у Стахановському філіалі УКК з відривом від виробництва за професією гірника очисного забою 1 розряду;
- 17.02.1992 переведено підземним гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею;
- 17.05.1994 звільнено з шахти по ст. 38 КЗоТ України;
- 25.05.1994 прийнято на шахту «Вергелевская» підземним гірником очисного забою V розряду з повним робочим днем під землею;
- 07.08.1996 звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗоТ України;
- 12.02.1997 прийнято на шахту «Вергелевская» підземним гірником очисного забою V розряду з повним робочим днем під землею;
- 18.06.1997 звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗоТ України;
- 23.06.1998 прийнято на шахту «Вергелевская» підземним гірником очисного забою V розряду з повним робочим днем під землею;
- 09.07.2000 звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗоТ України;
- 18.11.2014 прийнято на «Шахту ім. Д. Ф. Мельникова» АТ «Лисичанськвугілля»;
- 28.07.2021 продовжує працювати.
При цьому, суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача щодо спірних періодів роботи містять повну інформацію про роботу на пільгових умовах, також містять повні відомості про характер виконуваних позивачем робіт, а також зазначеними записами чітко визначено, що у спірні періоди позивач працював підземним гірником та гірником підземним очисного забою з повним робочим днем під землею.
Крім того, доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день у шкідливих умовах праці та інших доказів, які підтверджували б не виконання позивачем роботи за зазначеною професією у спірний період до суду не надано.
Враховуючи вищенаведене, посилання відповідача на те, що для підтвердження пільгового стажу позивач повинен був надати уточнюючі довідки підприємства є необґрунтованими та безпідставними. 

Щодо періоду навчання з 14.09.1991 по 18.10.1991 та з 01.12.1991 по 17.02.1992 в Стахановській філії учбово-курсового комбінату з відривом від виробництва за професією гірника та гірника очисного забою, суд зазначає наступне.
Відповідно до п."д" ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Отже, враховуючи те що, позивач проходив навчання без припинення тудових відносин, відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період навчання з 14.09.1991 по 18.10.1991 та з 01.12.1991 по 17.02.1992 в Стахановській філії учбово-курсового комбінату з відривом від виробництва за професією гірника та гірника очисного забою.
Таким чином, при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, період роботи позивача з 04.10.1991 по 17.05.1994 на шахті ордена Леніна №3 «Анненська» та періоди навчання з 14.09.1991 по 18.10.1991 та з 01.12.1991 по 17.02.1992 в Стахановській філії учбово-курсового комбінату.

Щодо не зарахування періоду роботи позивача на шахті «Вергелевская» з 25.05.1994 по 07.08.1996, у зв`язку з тим, що в трудовій книжці є виправлення в наказі, суд зазначає наступне.
Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового (пільгового) стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 6 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.
Дослідженням трудової книжки ( НОМЕР_1 ) позивача встановлено, що у ній наявні всі необхідні записи щодо роботи позивача на шахті «Вергелевская» з 25.05.1994 по 07.08.1996 із повним робочим днем під землею.
Таким чином, при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком відповідач безпідставно не зарахував як до страхового стажу, так і до пільгового стажу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах, період роботи позивача на шахті «Вергелевская» з 25.05.1994 по 07.08.1996 на посаді підземного гірника очисного забою з повним робочим днем під землею.

Щодо не зарахування періоду роботи позивача на шахті «Вергелевская» з 12.02.1997 по 18.06.1997 та з 23.06.1998 по 09.07.2000 у зв`язку з тим, що відсутня інформація про проведення атестації робочого місця, суд зазначає наступне.
Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України, від 11 березня 1994 р. № 162, передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають 10100000 I. ГІРНИЧІ РОБОТИ 1010100а «Всі робітники, зайняті повний  робочий день на підземних роботах».
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі – Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі – Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).
Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).
Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а зазначила, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. 
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном. 
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач з 12.02.1997 по 18.06.1997 та з 12.02.1997 по 18.06.1997 працював на посаді підземного гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Вергелевская».
Оскільки трудова книжка позивача містить усі необхідні відомості про роботу позивача у період з 12.02.1997 по 18.06.1997 та з 12.02.1997 по 18.06.1997 на пільгових умовах, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави не враховувати період роботи позивача з 12.02.1997 по 18.06.1997 та з 12.02.1997 по 18.06.1997 до пільгового стажу за списком №1. 

Щодо не зарахування періоду роботи позивача на шахті ім. Д. Ф. Мельникова АТ «Лисичанськвугілля» з 01.06.2019 по 25.04.2021 у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків, суд зазначає наступне.
Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.
Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.
Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.
Так, зокрема, статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058 застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.
З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 20 Закону № 1058).
Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, у частині десятій статті 20 Закону № 1058 зазначено, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Також, Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році” від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни до Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п. 2 ч. 1 ст. 4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.
Тобто, за змістом наведених норм вбачається, що обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за їх несвоєчасну або не в повному обсязі сплату законом покладено на страхувальника (роботодавця).
Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , з 18.11.2014 прийнято на шахту ім. Д. Ф. Мельникова» АТ «Лисичанськвугілля» та працює по теперішній час.
Як зазначено відповідачем, стаж зараховано з 18.11.2014 по 31.05.2019, тобто, - це період за який страхувальник сплатив страхові внески. Отже, решта періоду роботи позивача на шахті ім. Д.Ф. Мельникова» АТ «Лисичасньквугілля» не зараховано до стажу, у зв`язку з несплатою шахтою ім. Д.Ф. Мельникова» АТ «Лисичанськвугілля» страхових внесків.
Суд зазначає, що внаслідок невиконання шахтою ім. Д.Ф. Мельникова» АТ «Лисичанськвугілля» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах.
На підставі викладеного, суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості у зазначеному підприємстві по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до пільгового стажу при призначенні пенсії позивача періоду роботи з 01.06.2019 по 25.04.2021 на шахті ім. Д. Ф. Мельникова» АТ «Лисичасньквугілля».
Вищезазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеному у справі справа № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) від 27.03.2018.
Розглядаючи справу № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), Верховний Суд зазначив, що Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 12 жовтня 2006 року по 18 червня 2007 року до страхового стажу за порушення, вчинене Відкритим акціонерним товариством “Дніпродзержинський домобудівний комбінат”, оскільки згідно з Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Крім того, щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії з зарахуванням позивачу до пільгового стажу спірних періодів, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії використовується як спосіб відновлення порушеного права у зв`язку з тим, що при призначенні пенсії позивачці протиправно не було враховано всі види оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 02 квітня 2018 року (справа № 306/48/16-а), від 05 червня 2018 року (справа № 275/593/17) та від 16 грудня 2019 року (справа № 308/2129/17).
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу 26.04.2021 призначено пенсію, не зарахувавши до пільгового стажу спірних періодів, щодо яких суд дійшов висновку зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи та перерахунку пенсії.
Слід зазначити, що стаття 98 Закону № 1788-ХІІ передбачає, що перерахунок пенсії проводиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.
Частиною другою цієї норми встановлено, що якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами Закону № 1788-ХІІ. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.
Оскільки відповідачем на день призначення пенсії було порушено право позивача на отримання пенсії у повному розмірі, із зарахуванням до пільгового стажу роботи спірних періодів та вимог ч. 3 ст. 98 Закону № 1788-ХІІ, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для здійснення перерахунку пенсії із зарахуванням до пільгового стажу роботи спірних періодів саме з 26.04.2021.
Крім того, суд враховує, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (ідентифікаційний код 21792407) 23 червня 2021 року припинено в результаті реорганізації, правонаступником Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (ідентифікаційний код 21792407) є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461).
Позивачу призначено пенсію Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, правонаступником прав та обов`язків якого є саме Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області (відповідно до вимог ст. 104 ЦК України).

Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає таке.
У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав позивача суд першої інстанцій на підставі частини другої статті 9 КАС України обгрунтовано вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, визнавши протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не зарахування до пільгового стажу за списком №1 ОСОБА_1 періодів роботи з 04.10.1991 по 17.05.1994 на шахті ордена Леніна №3 «Анненская» виробничого об`єднання «Стахановвугілля», з 25.05.1994 по 07.08.1996, з 12.02.1997 по 18.06.1997, з 23.06.1998 по 09.07.2000 на шахті «Вергелевская», з 01.06.2019 по 25.04.2021 на шахті ім. Д. Ф. Мельникова АТ «Лисичанськвугілля» та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу за списком №1 ОСОБА_1 періодів роботи з 25.05.1994 по 07.08.1996, з 12.02.1997 по 18.06.1997, з 23.06.1998 по 09.07.2000 на шахті «Вергелевская», з 01.06.2019 по 25.04.2021 на шахті ім. Д. Ф. Мельникова АТ «Лисичанськвугілля», здійснивши перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 26.04.2021.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 360/4818/21 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 21 червня 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                  Т. Г. Гаврищук