ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи № 522/7004/20
Апеляційне провадження №22-ц/813/5411/22 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Кузьмук А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Огородніка Іллі Михайловича в інтересах комунального закладу «Одеський академічний обласний театр ляльок» на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Свяченої Ю. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та рух справи в суді
30 квітня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до комунального закладу «Одеський академічний обласний театр ляльок» (далі – КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок», театр) в якому просили поновити їх на роботі ляльководів 1 категорії та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.1-4).
Ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси Свяченої Ю. Б. від 12 травня 2020 року відкрито провадження у справі в частині позову ОСОБА_2 про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу та залучено до участі у справі в якості третьої особи директора театру Мерковича Й.М.
Відмовлено ОСОБА_1  у відкритті провадження у справі за його позовом про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу та роз`яснено останньому його право на звернення до суду в порядку загального позовного провадження (а.с.33-34).
В уточненій позовній заяві, надісланої до суду 03 серпня 2020 року, ОСОБА_2 просила визнати незаконними та скасувати наказ №61 без дати про винесення їй догани, наказ від 03 січня 2020 року №8-к про звільнення її з посади артиста-ляльковода 1 категорії, поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 січня 2020 року до дня поновлення на роботі.
Окрім того, ОСОБА_2 просила поновити їй строк на оскарження наказу про звільнення. 
Позивач заявлені вимоги обґрунтувала тим, що:
-з 01 листопада 2018 року працювала в театрі за трудовим контрактом на посаді ляльковода 1 категорії, 
-останні місяці 2019 року її самопочуття погіршилося, 
-на підставі направлення на консультацію від 14 грудня 2019 року та виписки з медичної картки амбулаторного хворого від 17 грудня 2019 року їй було рекомендовано пройти обстеження у медичному центрі «Лазерний доктор» у м.Санкт -Петербург, де у неї була первинно виявлена хвороба ніг.
Зазначала, що 26 грудня 2019 року вона подала заяву про відпустку без збереження заробітної плати з 28 грудня 2019 року по 16 січня 2020 року.
Повернувшись з обстеження та лікування 16 січня 2020 року вона дізналася про існування наказів №61 (без дати) про винесення їй догани та № 8-к від 03 січня 2020 року про своє звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України.
Посилаючись на те, що, у порушення п.п.10,11 ч.1 ст. 25 Закону України «Про відпустки», відповідач, не надавши їй в обов`язковому порядку відпустку без збереження заробітної плати, діяв незаконно, позивачка просила задовольнити її позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. (а.с.54-56,57).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2020 року задоволено клопотання позивачки про витребування доказів, що стали підставою для видання оскаржуваних наказів, яке виконано КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» (а.с.59-60,78-90, 110-115). 
Правом відзиву на позовну заяву представник відповідача та третя особа не скористалися та участі в суді першої інстанції не приймали.

Зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року поновлено ОСОБА_2 строк на звернення до суду із позовною заявою про скасування наказу про оголошення догани та про поновлення на роботі.
Позовну заяву ОСОБА_2 до КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок», третя особа: директор театру Меркович Й.М., задоволено частково.
Визнано незаконними та скасовано накази від:
-30 грудня 2019 року №65 про оголошення догани ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни – відсутність на робочому місці;
-03 січня 2020 року № 8-к про звільнення ОСОБА_2 з роботи артиста – ляльковода І категорії.
Поновлено ОСОБА_2 на посаді артиста-ляльковода І категорії у КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» 
Стягнуто з КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 січня 2020 року по 28 вересня 2021 року в розмірі 148 862 грн., з відрахуванням із зазначеної суми податків та обов`язкових платежів.
Стягнуто з КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» на користь держави судовий збір в розмірі 2102 грн. 
В частині стягнення з КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» витрат на правову допомогу ОСОБА_2 відмовлено (а.с.124-131).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» на рішення суду (а.с.174).
В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Неправильність рішення суду обґрунтовано порушенням норм процесуального права, яке полягає в тому, що суд першої інстанції безпідставно поновив ОСОБА_2 строк позовної давності, що призвело до постановлення неправосудного рішення (а.с.142-146).
Правом відзиву на апеляційну скаргу позивач, її представник та третя особа не скористалися.
Учасники судового процесу про дату судового засідання, призначеного на 14 червня 2022 року, повідомлені належним чином.
Зокрема, 13 червня 2022 року представник позивачки адвокат Черемнов Д.В. зателефонував до суду та повідомив про те, що йому відомо про розгляд справи в апеляційному суді 14 червня 2022 року, що у разі необхідності відкладення розгляду справи на іншу дату або проведення судового засідання в режимі відеоконференції він додатково повідомить суд, про що складена відповідна довідка (а.с.197). 
Оскільки заяв про відкладення розгляду справи на іншу дату учасники справи, в тому числі адвокат Черемнов Д.В., до суду не подали, відповідно до правил ч.2ст.372 ЦПК України апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. 

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Поновлюючи ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом, суд першої інстанції виходив з того, що із наказом про звільнення від 03 січня 2020 року №8-к за п.4 ст.40 КЗпП України позивач ознайомилась 16 січня 2021 року; що у порушення вимог ч.1 ст.233 КЗпП України вона звернулася до суду за захистом своїх трудових прав 30 квітня 2020 року. Суд також зазначив, що разом із позовною заявою ОСОБА_2 подала клопотання про поновлення строку для її подачі, в якій зазначила, що пропустила строк у зв`язку з поганим самопочуттям та юридичною необізнаністю. Враховуючи викладені обставини, суд вважав за можливе поновити їй строк звернення до суду із вказаним позовом.
Рішення суду першої інстанції про визнання незаконними та скасування наказів про:
-оголошення догани позивачу за відсутність її на робочому місці від 30 грудня 2019 року;
-звільнення ОСОБА_2 за прогули без поважних причин від 03 січня 2020 року,
мотивовано тим, що у порушення ч.1 ст.149 КЗпП України адміністрація театру  в обох випадках не зажадала від  ОСОБА_2  письмових пояснень щодо порушень трудової дисципліни; що всупереч ч.2ст.149 КЗпП України позивачка звільнена з роботи за проступки, по яким їй винесена догана наказом від 30 грудня 2019 року №65.
Однак з такими висновками повністю не можна погодитись, оскільки суд дійшов їх з порушенням матеріальних і процесуальних норм права.

Фактичні обставини справи, встановлені апеляційним судом
Встановлено, що 01 листопада 2018 року між КЗ «Одеський обласний театр ляльок», який в подальшому змінив назву на КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок», та ОСОБА_2 укладено трудовий контракт, згідно якого остання призначена на посаду артиста –ляльковода першої категорії на строк з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2021 року (а.с.5-9). 
Відповідно до пунктів 1.2.2.; 3.1.9. контракту   ОСОБА_2 зобов`язалася особисто виконувати визначену цим контрактом роботу, дотримуватись трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку.
Пунктом 5.1 контракту встановлено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання працівником своїх обов`язків, передбачених контрактом, порушення трудового законодавства, правил внутрішнього трудового розпорядку роботодавця, колективного договору, інших локальних нормативних актів роботодавця працівник несе дисциплінарну, матеріальну та іншу відповідальність в порядку, визначеному законодавством.
Згідно графіку робіт акторів у новорічних виставах ОСОБА_2 була задіяна у роботі театру 25,26,28-31 грудня 2019 року та 2,4,6,8, 10 січня 2020 року (а.с.84,85). 
1)Наказом КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» від 30 грудня 2019 року №65 ОСОБА_2 оголошено догану за відсутність на робочому місці.
Підставою для зазначеного наказу стали: доповідні записки про порушення трудової дисципліни зав.трупи ОСОБА_4 та головного режисера ОСОБА_5 . 
На вказаному наказі вчинено запис зав.трупи ОСОБА_4 про те, що з ним  ОСОБА_2 не ознайомлена з наказом у зв`язку з відсутністю на роботі про що складено акт (а.с.111).
Із змісту доповідних зав.трупи ОСОБА_4 від 28 та 30 грудня 2019 року видно, що 28 та 30 грудня 2019 року ОСОБА_2 не вийшла на роботу, хоча завчасно була повідомлена та виписана в розклад. З`ясувати причину її відсутності неможливо, оскільки вона на телефонні дзвінки не відповідає (а.с.112,115).
Згідно змісту доповідної головного режисера ОСОБА_5 від 29 грудня 2019 року  ОСОБА_2 не вийшла на роботу 28 грудня 2019 року, чим зумовила зрив репертуарної вистави (а.с.113).
Із змісту акту від 30 грудня 2019 року, складеного зав.трупою ОСОБА_4 , головним режисером ОСОБА_5 та директором – розпорядником Мороз В.С. вбачається, що ОСОБА_2 не була оповіщена про догану №65 від 30 грудня 2019 року у зв`язку із її відсутністю на робочому місці 30 грудня 2019 року, що на неодноразові дзвінки вона не відповідає (а.с.114).
2)Наказом КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» від 03 січня 2020 року №8-к  ОСОБА_2 – артист-ляльковод першої категорії по контракту звільнена з займаної посади з 03 січня 2020 року у зв`язку з прогулами без поважних причин, з виплатою компенсації за чотири невикористані дні відпустки (за період з 01 листопада 2019 року по день звільнення). 
Підставою для зазначеного наказу вказано: п.4ст.40 КЗпП України, акти про відсутність на роботі, доповідні записки. 
Із вказаним наказом ОСОБА_2 ознайомлена 16 січня 2020 року (а.с.86).
Згідно витребуваних від театру доказів, які стали підставою для видання наказу від 03 січня 2020 року №8-к, відповідач надав:
-доповідну зав.трупи ОСОБА_4 від 28 грудня 2019 року згідно якої 28 грудня 2019 року ОСОБА_2 не вийшла на роботу, хоча завчасно була повідомлена та виписана в розклад (а.с.88) ;
-акт від 28 грудня 2019 року, складений зав. трупою ОСОБА_4 , головним адміністратором ОСОБА_6 та секретарем ОСОБА_7 , згідно якого ОСОБА_2 не вийшла на роботу, хоча напередодні 27 грудня 2019 року була попереджена, що виписана у розклад на спектакль «Буратино». На телефонний дзвінок 28 грудня 2019 року ОСОБА_2 відповіла, що у розклад вона не виписана, що її заява про відпустку за власний рахунок знаходиться у директора (а.с.90).
-доповідну головного режисера ОСОБА_5 від 29 грудня 2019 року, згідно якої 
ОСОБА_2 не вийшла на роботу 28 грудня 2019 року, чим зумовила зрив репертуарної вистави (а.с.89);
-акт від 29 грудня 2019 року, складений зав. трупою ОСОБА_4 , головним адміністратором ОСОБА_6 та секретарем ОСОБА_7 , згідно якого ОСОБА_2 29 грудня 2019 року не вийшла на роботу, на телефонний дзвінок не відповіла (а.с.87).

Мотиви, якими керувався апеляційний суд, та застосовані норми права
Щодо наказу від 30 грудня 2019 року №65 про оголошення догани
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Статтею 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. 
Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Апеляційний суд вважає, що відповідач довів факт винного вчинення ОСОБА_2 дисциплінарного проступку – відсутність на робочому місці протягом 28-30 грудня 2019 року, зокрема, доповідними записками та актами від 28-30 грудня 2019 року, зміст яких докладно наведено вище (а.с.87,90,112-115). 
Тому колегія суддів вважає законним наказ КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» від 30 грудня 2019 року №65, яким ОСОБА_2 оголошено догану за відсутність на робочому місці.
Сам по собі факт того, що у позивачки не було відібрано письмове пояснення щодо зазначеного дисциплінарного проступку вказаний висновок не спростовує.
Так, пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.
Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Невиконання роботодавцем обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.
Доводи позивачки про те, що вона зверталася до адміністрації театру із заявою про відпустку без збереження заробітної плати з 28 грудня 2019 року по 16 січня 2020 року не підтверджено будь-якими належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.
Докази про те, що у зазначений період вона знаходилася на лікуванні, обстеженні, оформила листок непрацездатності тощо у справі також відсутні.
Безпідставними є й доводи позовної заяви про те, що адміністрація театру зобов`язана була надати  ОСОБА_2 відпустку без збереження заробітної плати в обов`язковому порядку.
Так, додані до позову ОСОБА_2 копії її обстежень та витяг із медичної карти амбулаторного хворого за 2019 рік (а.с.20,21-22,26-27,28-29), навіть за доведеності подачі позивачкою заяви про відпустку, не давали підстав для застосування пунктів 10,11 ч.1 ст.25 Закону України «Про відпустки», як про це зазначено у позові, оскільки зазначені норми закону не передбачають випадки обов`язку надання роботодавцем відпусток у зв`язку з наміром працівника пройти лікування.
Окрім того, ст.28 Закону України «Про відпустки» передбачена відповідальність за порушення законодавства про відпустки, а ст.29 даного Закону регулює порядок розгляду спорів щодо відпусток, відповідно до якого спори, які виникають щодо надання відпусток, розглядаються в порядку, встановленому законодавством про працю.
Отже, діюче законодавство, як то Кодекс законів про працю України, Закон України «Про відпустки» тощо не надає працівнику права використовувати відпустку у час, визначений ними на свій розсуд; конкретний період надання щорічних відпусток працівникові у межах, встановлених графіком, погоджується між працівником і власником; порядок і умови надання відпусток врегульовані, відпустка надається працівникові власником або уповноваженим ним органом.
Оскільки наказ про надання ОСОБА_2 відпустки директором театру видано не було, то вихід ОСОБА_2 у відпустку з 28 грудня 2019 року є самовільним, тому її відсутність на роботі 28-30 грудня 2019 року є відсутністю без поважних причин, тобто порушенням трудової дисципліни, що було обґрунтованою підставою для застосування до неї догани.
За таких обставин, незважаючи на те, що про наявність зазначеного наказу ОСОБА_2 дізналася 16 січня 2020 року, про що вона зазначила у позовній заяві, а також те, що вона пропустила встановлений законом 3-х місячний строк на його оскарження без поважних причин, у задоволенні її позову в частині визнання незаконним та скасування наказу КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» від 30 грудня 2019 року №65 про оголошення догани ОСОБА_2 за порушення трудової дисципліни – відсутність на робочому місці має бути відмовлено за необґрунтованістю позовних вимог.

Щодо наказу від 03 січня 2020 року про звільнення за прогул
Як вже зазначалось ст.149 КЗпП України передбачено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
Звільнення позивачки за п.4ст.40 КЗпП України проведено наказом відповідача від 03 січня 2020 року у зв`язку з прогулами без поважних причин.
За змістом вказаного наказу підставами для звільнення позивачки саме за п.4 ст.40 КЗпП України стали акти про відсутність її на роботі та доповідні записки.
Із змісту цих актів та доповідних, зміст яких докладено наведено вище, вбачається, що вони складені до оголошення позивачці догани від 30 грудня 2019 року.
Оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо відсутності позивачки на робочому місці після оголошення їй догани 30 грудня 2019 року, КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» не довів, що мав законні підстави для прийняття наказу від 03 січня 2020 року про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади за прогули без поважних причин.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. 
У разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст.233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки (ст.234 КЗпП України).
Установлені ст.233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються. При необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, оскільки відсутнє порушене право. При обґрунтованості позовних вимог і поважності причин пропуску строку звернення до суду суд поновлює пропущений строк на звернення та вирішує його по суті. Натомість у разі пропуску строку без поважних причин та обґрунтованості позовних вимог суд наводить у рішенні мотиви, чому позовні вимоги є обґрунтованими та чому він вважає неможливим поновити строк, та зазначає, що відмовляє в позові саме внаслідок пропуску строку.
Суд першої інстанції правильно встановив, що  ОСОБА_2 :
-16 січня 2020 року ознайомлена з наказом № 8-к від 03 січня 2020 року про звільнення її з роботи у зв`язку з прогулами без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України.
-30 квітня 2020 року звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі, тобто у порушення вимог ч.1 ст.233 КЗпП України,
проте дійшов помилкового висновку про те, що строк звернення позивачкою до суду пропущений з поважних причин, а саме - у зв`язку з поганим самопочуттям та юридичною необізнаністю.
Апеляційний суд виходить з того, що процес доказування в суді включає, серед іншого, і подання письмових доказів.
Жодні письмові докази на підтвердження того, що з 16 січня 2020 року  ОСОБА_2 за станом здоров`я була позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про поновлення на роботі у місячний строк, що вона була на лікарняному тощо у справі відсутні.
Юридична необізнаність позивачки щодо строків звернення до суду з позовом також не є поважною причиною для поновлення строку. 
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що обґрунтування поважності причин пропуску строку на оскарження наказу про звільнення первісна та уточнена позовна заява не містять. 
Не наведені причини пропуску на оскарження наказу про звільнення позивачкою та її представником й в судових засіданнях в суді першої інстанції.
За таких обставин висновок суду про поновлення  ОСОБА_2 строку на звернення до суду із позовною заявою про скасування наказу про поновлення її на роботі є безпідставним та необґрунтованим, а тому у задоволенні такої заяви їй має бути відмовлено.
Ураховуючи наведене, у задоволенні позову  ОСОБА_2 в частині визнання незаконним та скасування наказу КЗ «Одеський академічний обласний театр ляльок» від 03 січня 2020 року № 8-к про її звільнення за прогули без поважних причин, поновленні на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.
Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Огородніка Іллі Михайловича в інтересах комунального закладу «Одеський академічний обласний театр ляльок» задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2021 року скасувати.
Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про поновлення строку на оскарження наказу комунального закладу «Одеський академічний обласний театр ляльок» від 03 січня 2020 року № 8-к про звільнення з роботи на підставі п.4ч.1ст.40 КЗпП України. 
Відмовити ОСОБА_2 у позові до комунального закладу «Одеський академічний обласний театр ляльок», третя особа: директор комунального закладу «Одеський академічний обласний театр ляльок» Меркович Йосип Михайлович, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 20 червня 2022 року.

Головуючий 

Судді: