П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 квітня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/1815/21	

                                                                                                Головуючий першої інстанції Устинова І.А.
                                                                                                  Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Миколаїв
                                                                                                            Повний текст судового рішення складений 05.07.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду   від   05 липня 2021 року за позовом    ОСОБА_1 до   Казанківської селищної ради, секретаря Казанківської селищної ради Дяченка Сергія Павловича про визнання протиправними дій,  -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2021р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Казанківської селищної ради, секретаря Казанківської селищної ради Дяченка С.П. про визнання протиправними дій щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на офіційному веб-сайті Казанківської селищної ради рішення п`ятої сесії VIII скликання Казанківської селищної ради №135/5 від 25.02.2021р. «Про затвердження на посаду старости Казанківської селищної ради».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ним було виявлено несвоєчасне оприлюднення на офіційному веб-сайті рішення виконавчого комітету рішення п`ятої сесії VIII скликання Казанківської селищної ради №135/5 від 25.02.202р. «Про затвердження на посаду старости Казанківської селищної ради», що порушує Закон України «Про місцеве самоврядування» та Закон України «Про доступ до публічної інформації».
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.07.2021р. відмовлено у задоволені позову, оскільки доводи позивача не містять жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваних дій на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси, що свідчить про відсутність предмету захисту у суді, та фактично вказує на безпредметність заявленого позову.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Апелянт посилається на те, що відповідачами порушено його право на вільне копіювання, публікацію, поширення та використання  публічної інформації у формі відкритих даних, гарантоване Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що рішенням п`ятої сесії VIII скликання Казанківської селищної ради №135/5 від 25.02.2021р., відповідно до ч.1 ст.54-1, ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» вирішено затвердити старостою селищ Новоданилівка, ОСОБА_2 . 
Вищезазначене рішення Казанківської селищної ради опубліковано на офіційному веб-сайті Казанківської селищної ради 10.03.2021р. /а.с.5/
Не погоджуючись з діями відповідачів щодо публікації рішення п`ятої сесії VIII скликання Казанківської селищної ради №135/5 від 25.02.2021р. у формі відкритих даних на офіційному веб-сайті лише 10.03.2021р., позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналогічна правова норма щодо органів місцевого самоврядування закріплена у ст.24 Закону України від 21.05.1997р. № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі – Закон України №280/97-ВР).
Положенням ст.57 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є не чинними.
Статтею 25 Закону України № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно ч.11 ст.59 Закону України №280/97-ВР, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України від 13.01.2011р. №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі – Закон України №2939-VI). Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України №2939-VI, крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.
Відповідно ч.1 ст.3 Закону України №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з п.1 ст.5 Закону України №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет.
Згідно з ст.12 Закону України №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.13 Закону України №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні, про що зазначено в ч.1 ст.19 Закону України                  №2939-VI. Крім того, даною статтею визначено порядок оформлення запитів на інформацію.
Так, запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частина друга). Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (частина третя вказаної статті) та має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (частина п`ята).
Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (п.2 ч.1 ст.5 Закону України №2939-VI).
Суд зазначає, що позивач не є запитувачем інформації у розумінні Закону України                      №2939-VI, оскільки не звертався до відповідача з відповідним запитом.
Пунктом 1 ч.1 ст.14 Закону України №2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами.
Пункт 2 ч.1 ст.15 Закону України №2939-VI передбачає, що розпорядники публічної інформації зобов`язані оприлюднювати, зокрема, нормативно-правові акти та акти індивідуальної дії (крім внутрішньо організаційних), прийняті розпорядником, а ч.2 зазначеної правової норми передбачає, що ці акти підлягають обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше 5 робочих днів з дня затвердження документу. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.
Таким чином, Закон України №2939-VI встановлює строки оприлюднення нормативно-правових актів та актів індивідуальної дії, до яких відносяться і рішення місцевих рад, та передбачає, що такі рішення підлягають оприлюдненню, в тому числі на сайті, невідкладно, але не пізніше 5 робочих днів з моменту їх затвердження.
Так, рішенням п`ятої сесії VIII скликання Казанківської селищної ради №135/5 від 25.02.2021р., відповідно до ч.1 ст.54-1, ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», враховуючи висновки постійних комісій селищної ради, вирішено затвердити старостою селищ Новоданилівка, ОСОБА_2 . 
Позивач наголошує, що вищезазначене рішення Казанківської селищної ради опубліковано на офіційному веб-сайті Казанківської селищної ради 10.03.2021р., що порушує його права на своєчасне копіювання, публікування, поширювання, використовування, у тому числі в комерційних цілях інформації, що міститься у документі.
Так, рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Тобто, умовою для звернення особи до адміністративного суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб таких органів є наявність у позивача суб`єктивного переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.
У свою чергу, порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею такого права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона може розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.
Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків такої особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
При цьому, виходячи з наведених вище положень ч.2 ст.55 Конституції України, особа-позивач на власний розсуд визначає, чи порушені її права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Водночас задоволення відповідних позовних вимог особи можливе лише в разі наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, при цьому така зміна відбувається з порушенням критеріїв правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, встановлених ч.2 ст.2 КАС України.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Слід зазначити, що за результатами розгляду справи фактів порушення прав позивачем не доведено, натомість останній посилається на формальне порушення закону.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не надав доказів про порушення своїх прав та законних інтересів. В будь-якому разі, само по собі порушення процедури при розміщення інформації не є порушенням прав  та законних інтересів позивача.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, місцевий суд дійшов правильного висновку про недоведеність порушення прав та законних інтересів позивача, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального закону та вирішив справу по суті правильно, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду   від   05 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Яковлєв О.В.