УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/2691/21 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П. 
Категорія 63 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/2691/21  за позовом  ОСОБА_1  до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира про визнання бездіяльності незаконною  та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П., 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 10 листопада 1999 року по 4 листопада 2019 року проходила військову службу у Збройних Силах України, приймала участь у проведенні АТО на сході України, отримала захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини. З 19 березня 2020 року перебуває на квартирному обліку та в списках осіб зі встановленим терміном за №81, а також як дружина військовослужбовця з 8 квітня 2004 року перебуває у списках військовослужбовців Житомирського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку, у загальній черзі за №782, а з 26 грудня 2013 року - у позачерговій черзі.
       Вказує, що за весь час проходження військової служби вона не була забезпечена житлом за рахунок МО України, а також їй та членам її сім`ї не надавалась грошова компенсація за належне їм житлове приміщення. Ними не використано право на безоплатну приватизацію житла, право власності на будь-яке житлове приміщення за ними не зареєстроване. 
       20 березня 2021 року минув строк, протягом якого відповідач зобов`язаний був забезпечити її та членів її сім`ї належним житловим приміщенням для постійного проживання або ж виплатити відповідну грошову компенсацію.
       Оскільки такі дії не відповідають вимогам законодавства та порушують гарантоване державою право на забезпечення житлом, ОСОБА_1 просила зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомира нарахувати та виплатити їй грошову компенсацію за передбачене їй житло, не пізніше 30 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, як особі, яка звільнена з військової служби і визнана особою з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, або захворювання, одержаного під час проходження військової служби ( пункт 3 статті 12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
       Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено.
       Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомира нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за передбачене їй житло, не пізніше 30 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, як особі, яка звільнена з військової служби і визнана особою з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, або захворювання, одержаного під час проходження військової служби ( пункт 3 статті 12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
       Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.
       В апеляційній скарзі Квартирно-експлуатаційний відділ міста Житомира, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачка станом на 1 січня 2022 року у складі сім`ї свого чоловіка ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку у списках осіб для поліпшення житлових умов: з 8 квітня 2004 року в загальній черзі за №277, з 19 березня 2020 року в першочерговій черзі за №703 ( як учасник бойових дій), з 26 грудня 2013 року в позачерговій черзі за №102 ( у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я) та з 19 березня 2020 року в списках осіб для забезпечення житлом з встановленим терміном за №28 ( дружина - особа з інвалідністю внаслідок війни 1 групи).
       Не заперечуючи право позивачки на отримання житла поза чергою, відповідач звертає увагу на ту обставину, що забезпечення житловим приміщенням або виплата відповідної грошової компенсації повинні відбуватися з дотриманням існуючої черговості, з урахуванням часу взяття її на облік та у порядку, передбаченому чинним законодавством.
       Вважає, що при вирішенні спору суд не врахував висновки, які викладені у постановах Верховного Суду, та прийшов до помилкового висновку про задоволення позову.
       В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.
       Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
       В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 10 листопада 1999 року по 4 листопада 2019 року проходила військову службу у Збройних Силах України. З 30 квітня 2018 року по 1 серпня 2018 року безпосередньо брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях. Вона є особою з інвалідністю першої групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та звільнена з лав Збройних Сил України у відставку за станом здоров`я.
       Судом також встановлено, що позивачка у складі сім`ї чоловіка - підполковника запасу ОСОБА_3 , перебуває у списках військовослужбовців Житомирського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку: з 8 квітня 2004 року у загальній черзі за №323; з 19 березня 2020 року у першочерговій черзі за №782 (як учасник бойових дій); з 26 грудня 2013 року в позачерговій черзі за №134 ( у зв`язку зі звільненням за станом здоров`я) та з 19 березня 2020 року у списках осіб зі встановленим терміном за №81.
       Відповідно до статті 12 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
       Даною нормою також передбачено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
       Виплата грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби та членам їх сімей, які перебувають на квартирному обліку, здійснюється відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року №728.
       Пунктами 2 та 5 цього Порядку передбачено, що його дія поширюється на військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей. Черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання житлових приміщень.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю, до складу якої входять : чоловік - підполковник запасу ОСОБА_3 , а також доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані при військовій частині А НОМЕР_1. З часу перебування на квартирному обліку житлом не забезпечені, проживають у житловому приміщенні на умовах договору найму.
       Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачка набула права на нарахування та виплату їй грошової компенсації за передбачене їй та членам її сім`ї житло й держава взяла на себе зобов`язання забезпечити їх житлом або грошовою компенсацією за житло протягом одного року з дня набуття пільги - з 19 березня 2020 року.
       У свою чергу, ОСОБА_1 , виконала покладений на неї обов`язок щодо проходження військової служби, особисто брала участь у захисті територіальної цілісності України й відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації, та внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, отримала інвалідність 1 групи, відсоток втрати її працездатності становить 90%.
       При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, що посилання на неможливість задоволення позову з підстав порушення прав інших осіб, які перебувають на квартирному обліку раніше, ніж ОСОБА_1 , спрямоване на виправдовування бездіяльності Держави у невиконанні нею свого обов`язку стосовно позивачки, а також інших громадян України, які є учасниками аналогічних спірних відносин. 
       Судом також зауважено, що інші військовослужбовці, які включені до списків осіб, що потребують поліпшення житлових умов, раніше, ніж позивачка, мають можливість звернутися до суду за захистом свого права, відтак, задоволення позову ОСОБА_1 не порушуватиме їхні права.
       Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне їй житло.
       Водночас, зазначення у рішенні про те, що таку компенсацію відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити протягом 30 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили, не узгоджується з вимогами законодавства, оскільки порядок виконання судових рішень чітко регламентований положеннями ЦПК України та Законом України « Про виконавче провадження».
       Таким чином, рішення необхідно змінити, виключивши слова: « не пізніше 30 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили».
       В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 листопада 2021 року змінити, виключивши з абзацу другого резолютивної частини слова: « не пізніше тридцяти днів з моменту набрання рішенням суду законної сили».
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: