Постанова 
Іменем України 
 
30 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 569/11908/19
провадження № 61-1957св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2021 року у складі судді Лєдньова Д. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 січня 
2022 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Трояновської Г. С., Павицької Т. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу 
за договором безпроцентної грошової позики.
 
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12 січня 2018 року між ним 
і ОСОБА_2 укладено договір безпроцентної грошової позики, згідно 
з яким ОСОБА_1 як позикодавець надав, а ОСОБА_2 
як позичальник отримав грошові кошти в сумі 1 365 394,13 грн, 
що є еквівалентом 48 000,00 дол. США, із зобов`язанням повернути кошти 
до 23 січня 2018 року. 
 
Від повернення боргу відповідач ухиляється, тому ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 
1 365 394,13 грн, що є еквівалентом 48 000,00 дол. США та відшкодувати судові витрати.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасовано ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2019 року про відкриття провадження 
у справі, справу направлено до Богунського районного суду м. Житомира для розгляду за визначеною підсудністю.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
 
Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість 
за договором позики в сумі 1 341 600,00 грн та судовий збір в сумі 9 416,67 грн.
 
Суд першої інстанції вважав доведеними обставини укладення між сторонами договору безпроцентної грошової позики та ухилення відповідача від повернення коштів.
 
Суд першої інстанції вказав, що оскільки сторони погодили необхідність повернення позики в гривнях, що є еквівалентом 48 000,00 дол. США за курсом НБУ, встановленим на день повернення коштів, тому стягнув з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики за курсом НБУ 
у національній валюті. 
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 12 січня 2022 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2021 року залишено без змін.
 
Суд апеляційної інстанції вказав, що з метою перевірки доводів відповідача щодо непідписання ним договору позики та підроблення його підпису на цьому договорі за його клопотанням була призначена почеркознавча експертиза, проте в подальшому клопотання було відкликане і відповідач просив розглядати справу за наявними у ній доказами.
 
З огляду на викладене апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про доведеність належними, допустимими і достатніми доказами обставин укладення між сторонами договору позики, відповідність волевиявлення, пов`язаного із досягненням певних правових наслідків, внутрішній волі ОСОБА_2 щодо участі в укладенні договору позики.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У січня 2022 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Богунського районного суду 
м. Житомира від 25 лютого 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 січня 2022 року і направити справу на новий розгляд.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 вказує на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення процесуального права, а саме на те, що апеляційний суд безпідставно 
не призначив проведення судової почеркознавчої експертизи.
 
Вказує, що матеріали справи не містять оригіналу розписки, і такого оригіналу позивач не надавав на вимогу суду, що свідчить про підроблення як підпису позивача, так і всього договору позики.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу 
до касаційного суду не направили.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 569/11908/19, витребувано справу з Богунського районного суду м. Житомира.
 
Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 
2021 року.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд встановив, що 12 січня 2018 року між позикодавцем ОСОБА_1 
та позичальником ОСОБА_2 укладено договір безпроцентної грошової позики, за умовами якого ОСОБА_1 як позикодавець надав, а ОСОБА_2 як позичальник отримав грошові кошти в сумі 1 365 394,13 грн з умовою повернення позики 23 січня 2018 року.
 
Сторони визначили еквівалент наведеної суми в іноземній валюті, що становить 48 000,00 дол. США.
 
Відповідно до пункту 3.3 договору позика вважається наданою позичальнику 
з моменту надання позичальником розписки.
 
Згідно з пунктом 3.7 договору позичальник зобов`язаний повернути суму позики в гривнях, що є еквівалентом 48 000,00 дол. США за курсом НБУ, встановленим на день повернення коштів.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у позивача витребувано оригінал договору безпроцентної грошової позики, який надано суду 27 липня 2021 року. 
 
Оригінал договору позики і оригінал розписки містяться в матеріалах справи.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_2 , призначено у справі судову-почеркознавчу експертизу.
 
09 серпня 2021 року справу № 569/11908/19 направлено до Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
 
04 жовтня 2021 року із супровідним листом № 1923/21-25 Житомирське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надіслало до апеляційного суду клопотання експерта, якому доручено виконання судово-почеркознавчої експертизи у справі № 569/11908/19, про надання додаткових матеріалів, акт попереднього розрахунку та рахунок за проведення експертизи. Цим же листом з метою виконання клопотання експерта до суду повернено всі надані для проведення експертизи матеріали.
 
Клопотання експерта про надання додаткових матеріалів не виконано, рахунок за проведення експертизи не оплачено.
 
11 січня 2022 року до Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи за наявними матеріалами. У клопотанні особа, яка його подає, вказує про відсутність в матеріалах справи оригіналів договору та розписки.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - 
ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, а саме рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Стаття 1046 ЦК України визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
 
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду 
та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
 
Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 
 
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно 
до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до частини третьої статті 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. 
 
У справі, що переглядається, заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що його підпис на договорі позики 
від 12 січня 2018 року підроблений, а оригінал договору позивач не надає. 
 
Відповідач подав до апеляційного суду клопотання про призначення судової-почеркознавчої експертизи.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у позивача витребувано оригінал договору безпроцентної грошової позики, який надано суду 27 липня 2021 року. Оригінал договору і оригінал розписки містяться 
в матеріалах справи.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року у справі призначено судову-почеркознавчу експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
 
09 серпня 2021 року справа направлена для проведення експертизи.
 
18 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд одержав клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів: зразків вільного підпису та почерку ОСОБА_2 , експериментальних зразків підпису та почерку ОСОБА_2 , оригіналів досліджуваних документів та інші необхідні матеріали, а також про сплату вартості експертизи.
 
08 грудня 2021 року представник ОСОБА_2 подано заяву про перенесення розгляду справи та строку надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, у зв`язку з хворобою 
ОСОБА_2 
 
11 січня 2022 року до Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи за наявними матеріалами. У клопотанні особа, яка його подає, вказує про відсутність в матеріалах справи оригіналів договору та розписки. 
 
Згідно зі статтями 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 
1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 
3) показаннями свідків.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги 
чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
 
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, 
що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на підроблення його підпису 
на договорі позики, проте з огляду на те, що відповідач не сприяв проведенню судової почеркознавчої експертизи, призначеної апеляційним судом, та подав клопотання про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідач не спростував належними і достатніми доказами обставини укладення ним договору позики.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, однак відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може вдаватись в переоцінку доказів, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є прерогативою судів першої 
й апеляційної інстанцій.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення 
є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів 
не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 лютого 2021 року 
та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 січня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. М. Коротун  	
 	М. Є. Червинська