Справа № 464/1788/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З. 
Провадження № 33/811/598/22                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        29 червня 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 26 травня 2022 року, 

встановив:

постановою Сихівського районного суду м. Львова від 26 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000/сімнадцять тисяч / гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 496 /чотириста дев`яносто шість/ гривень 20 копійок.
Згідно постанови ОСОБА_1 03.05.2022 о 14.40 год у м. Львові на перехресті вулиць Стрийська - Мікльоша, керував автомобілем марки «BMW 316», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, яка не відповідає обстановці, неприродня блідність обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у лікаря відповідно до висновку № 000919 від 03.05.2022, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що дана постанова є незаконною, та такою, що прийнята без з`ясування всіх обставин справи.
Апелянт вказує про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а неможливість з фізіологічних причин здати сечу не може бути підставою для притягнення його до відповідальності. Жодних пропозицій щодо здачі слини чи крові йому від медичних працівників не надходило, жодного обґрунтування чому здавати саме сечу, за відсутності фізіологічної можливості, йому не надавалось. На прохання надати йому можливість здати аналіз крові, останньому було відмовлено.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність заст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п.2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Згідно з п.2, п.4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.
Згідно з п.7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 076302 від 03.05.2022(а.с.1); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.05.2022 № 000919(а.с.3); відеозаписом із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, який повністю підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення(а.с.2); рапортом працівника поліції (а.с.4); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5370276 від 03.05.2022 (а.с.5).
Підстав сумніватися у достовірності вищевказаних даних у суду немає.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 076302 від 03.05.2022, водій  ОСОБА_1 03.05.2022 о 14.40 год у м. Львові на перехресті вулиць Стрийська - Мікльоша, керував автомобілем марки «BMW 316», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, яка не відповідає обстановці, неприродня блідність обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, в кабінеті медичних оглядів водій відмовився у присутності лікаря відповідно до висновку № 000919 від 03.05.2022, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини викладені у протоколі підтверджуються і відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, з якого убачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, надалі доставлений до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак у медичному закладі ОСОБА_1 не здав зразків біологічного середовища (сечу) вказавши, що не може.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 076302 від 03.05.2022, поведінка ОСОБА_1 була вірно розцінена працівниками поліції, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не відмовлявся, жодних пропозицій щодо здачі слини чи крові йому від медичних працівників не надходило, то такі на думку апеляційного суду є безпідставними та спрямовані на уникнення останнім відповідальності за вчинене, оскільки з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що медичним працівником було надано ОСОБА_1  тривалий період часу більше години, протягом якого він повинен був здати біологічні середовища (сечу). Протягом вказаного часу ОСОБА_1 було надано води та працівником поліції було роз`яснено, що не здача вказаного біологічного середовища буде розцінено, як відмова від проходження огляду, і відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Покликання апелянта стосовно того, що він просив надати можливість здати кров чи інші біологічні зразки, однак йому було відмовлено, апеляційний суд вважає необгрунтованими, при цьому, у відповідності до положень вказаної вище Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Також може використовуватись і кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти інші біологічні зразки. Тобто, тільки в силу певних обставин, коли водій без свідомості чи перебуває в важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу), предметом дослідження можуть бути інші біологічні середовища, в тому числі і кров.
Окрім цього, жодних даних того, що ОСОБА_1 страждає на будь яке захворювання суду першої та апеляційної інстанцій надано не було.
Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням місцевого суду, зокрема що оскільки ОСОБА_1 перебував у свідомості і впродовж перебування у медичному закладі свідомо не здав біологічне середовище (сечу), вважаю, що висновок про те, що він умисно відмовився від проходження медичного обстеження є вірним.
Згідно з п.п.13, 14 розділу ІІІ вказаної Інструкції кров відбирається у випадку, коли особа перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, або якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12.
Як вбачається з матеріалів справи, як лікарем-наркологом, так і працівниками поліції було надано можливість ОСОБА_1 реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак об`єктивної неможливості взяття сечі у ОСОБА_1 лікарем не встановлено, а тому дії лікаря-нарколога та працівників поліції в даній ситуації є законними, а висновок судді першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є вірним.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 26 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

        Суддя                         О.В. Маліновська-Микич