ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/11629/21  Номер провадження 22-ц/814/704/22	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко  Н.В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 09 грудня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення поновного тексту судового рішення - 09 грудня 2021 року) у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про заміну сторони і поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2/937/11 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Факторинг Україна» про визнання недійсними кредитного договору і договору застави автотранспортного засобу та зустрічним позовом ТОВ «Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду із вказаною заявою, просило замінити вибулого стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2/937/11 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Факторинг Україна» про визнання недійсними кредитного договору і договору застави автотранспортного засобу та зустрічним позовом ТОВ «Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки.
Також прохало поновити ТОВ «Вердикт Капітал» строк пред`явлення до виконання виконавчих листів по страві № 2/937/11 (а.с.1-7).
В обґрунтування заявлених вимог, вказувало, що 17.09.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір Факторингу № 3-09/18, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором №CL-D01/001/2007. 

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09 грудня 2022 року задоволено заяву ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони у справі. Замінено стягувача ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» на його правонаступника ТОВ «Вердикт капітал» у справі № 2-973/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-D01/001/2007.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що виконавчий лист виданий судом у 2011 році, однак він взагалі не передавався на виконання до виконавчої служби. У 2014 році ТОВ «Факторинг Україна» подавалась заява про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа і рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16 червня 2015 року було відмовлено у поновленні строку на пред`явлення його до виконання. Строк дії кредитного договору закінчився ще 15 жовтня 2014 року. Судами відмовлено в задоволенні заяв ТОВ «Факторинг Україна» про звернення стягнення на заборгованості на предмет застави.
Зазначала, що оскільки виконавчий лист не подавався на виконання і виконавче провадження не відкривалось, то і замінити сторону у справі не є можливим.
Також зазначала, що факт купівлі заявником кредитного портфелю не є підставою для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки сам строк сплив ще до відступлення права вимоги та поновити його не є можливим.

Правом подачі відзиву ТОВ «Вердикт - Капітал» не скористалося.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 березня 2022 року матеріали справи повернуто до Октябрського районного суду м.Полтави на підставі ч.3 ст.365 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Октябрського районного суду від 26 квітня 2022 року поновлено ТОВ «Вердикт-Капітал» строк пред`явлення до виконання виконавчих листів по справі № 2/937/11.
Виправлено описку в ухвалі Октябрського районного суду м.Полтави від 09.12.2021 року, вказавши вірно номер справи «2/937/11» за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-D01/001/2007, замість невірного номеру - «2/974/11».

30 травня 2022 року безспосередньо перед засіданням апеляційним судом електронною поштою отримано клопотання адвоката Євграфової О.О., представника ОСОБА_1 , про відкладення судового засідання у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому засіданні.
Оцінюючи можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 і її представника, які повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, апеляційний суд керується правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року (справа № 361/8331/18), згідно якого якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.         Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. 
Виходячи з доводів касаційної скарги, причиною неявки до суду апеляційної інстанції представника відповідача є надання переваги участі у розгляді іншої справи.
Отже, оскільки поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), розгляд апеляційним судом справи у відсутності відповідача та його представника не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
У справі, що переглядається, достатньо матеріалів для її розгляду по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Єдиним доводом клопотання, заявленого адвокатом Євргафовою О.О., є її зайнятість в іншому судовому процесі, проте надання нею переваги участі у розгляді іншої справи не може бути законною і обґрунтованою підставою для відкладення розгляду цієї справи, зважаючи на межі та предмет розгляду у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.
        З матеріалів справи вбачається, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 02 серпня 2011 року у справі № 2/937/11, позовні вимоги АТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором 209 098 грн. 22 коп. та судові витрати в сумі 1820 грн., а всього стягнуто на користь банку 210 918 грн. (а.с.8-14, т.1 а.с.169-175 цивільної справи № 2/937/11).
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 31 жовтня 2013 року виправлено допущену описку в резолютивній частині рішення Октябрського райсуду м.Полтави від 02.08.2011 року та ухвалі від 18.02.2013 року по справі № 2/937/11, вказавши в тексті рішення «ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (т.1 а.с.194 цивільної справи № 2/937/11).
14.11.2013 року ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» звернулось до суду із заявою про видачу виконавчого листа (т.1 а.с.197 цивільної справи № 2/937/11).
01.04.2014 року Октябрським районним судом м.Полтави видано виконавчий лист ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» (а.с.16-17, т.1 а.с.198 цивільної справи № 2/937/11).
23.09.2014 року ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» зверталось до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (т.1 а.с.200-201 цивільної справи № 2/937/11).
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16.06.2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 липня 2015 року, відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/937/11 від 02.08.2011 року (т.1 а.с.229, 245-246 цивільної справи № 2/937/11).
05.08.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» зверталось до суду з заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником (т.3 а.с.1-4 цивільної справи № 2/937/11).
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 25 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача, оскільки виконавче провадження не заводилось, ніякого виконання рішення не відбувалось, а строки пред`явлення виконавчого документа № 2/937/11 до виконання пропущені (т.3 а.с.95-96 цивільної справи № 2/937/11).
02.02.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» зверталось до суду з заявою про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником (т.3 а.с.132-137 цивільної справи № 2/937/11).
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23.02.2021 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача, оскільки виконавче провадження не заводилось, ніякого виконання рішення не відбувалось, а строки пред`явлення виконавчого документа № 2/937/11 до виконання пропущені (т.3 а.с.199-201 цивільної справи № 2/937/11).

Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові ВС від 21.03.2018 року у справі № 6-1355/10, виходив з того, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно з ЗУ «Про виконавче провадження», а оскільки заявник позбавлений був можливості пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлений законом строк у зв`язку з переданням прав вимоги та кредитних справ, що є довготривалою процедурою, то він підлягає поновленню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року (справа № 34/425) викладені такі правові висновки щодо заміни стягувача його правонаступником поза межами виконавчого провадження і пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
8.5. Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
8.6. Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
8.7. Водночас відповідно до статті 52 ГПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.
8.8. Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається. 
8.9. Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від якої Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу.
8.10. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині п`ятій статті 334 ГПК України.
8.13. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що на час проведення електронного аукціону 22 травня 2020 року та укладення 31 липня 2020 року договору купівлі-продажу майнових прав строк пред`явлення до виконання наказів Господарського суду міста Києва від 25 травня 2012 року у справі № 34/425 сплив більш ніж на сім років. Отже, в набувача таких майнових прав не могло бути законних очікувань щодо реалізації ним процесуальних прав на заміну його як стягувача у виконавчому провадженні, за винятком поновлення цих строків у судовому порядку.

У справі, що переглядається, належними і допустимими доказами підтверджено, що рішення суду про стягнення заборгованості із боржника набрало законної сили 13 серпня 2011 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - один рік, тобто до 13 серпня 2012 року. Виконавчий лист отриманий представником кредитора (стягувача) 01 квітня 2014 року, тобто після сплину строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. У подальшому первісний кредитор виконавчий лист до виконання не пред`являв, виконавче провадження, відповідно, не відкривалося. Договір про відступлення права вимоги укладений 17 вересня 2018 року - майже через шість років після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Отже, у ТОВ «Вердикт-Капітал» як у набувача майнових прав на час укладення договору факторингу не могло бути законних очікувань щодо реалізації ним процесуальних прав на заміну його як стягувача у виконавчому провадженні, за винятком поновлення цих строків у судовому порядку.
Згідно зі статтею 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. 
Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
       У заяві про заміну сторони у виконавчому провадженні ТОВ «Вердикт-Капітал» не навело жодних обґрунтованих доводів щодо існування об`єктивних перешкод, які б унеможливлювали вчасне звернення до виконання рішення суду про стягнення коштів із боржника. Матеріали справи також не містять доказів існування обставин, які б давали підстави для обґрунтованого поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
       Враховуючи зміст пунктів 6.2.2, 8.1,8.2, 8.3. договору факторингу від 17 вересня 2018 року (а.с.25,26), ТОВ «Вердикт-Капітал» не могло не усвідомлювати, що придбало право вимоги, за яким закінчилися процесуальні строки звернення судового рішення до виконання. 
       Окрім того, слід звернути увагу, що у межах цивільної справи № 2/937/11 кредитор як первісний, так і новий у сукупності тричі зверталися до суду із заявами про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання і тричі судовими рішеннями відмовлено у задоволенні таких заяв.  
       Таким чином, ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 09 грудня 2021 року і від 26 квітня 2022 року підлягають скасуванню з ухваленнями нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт-Капітал» про заміну сторони у справі і поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 06 лютого 2020 року (справа № 2608/15495/12) зробив висновок про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд  
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 09 грудня 2021 року і ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 26 квітня 2022 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Відмовити за недоведеністю у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про заміну сторони (стягувача) у справі № 2/937/11 і поновлення строку пред`явлення виконавчого листа № 2/937/11 до виконання. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду відповідно до ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 01 черня 2022 року.

Головуючий суддя                                                     О.А. Лобов 

         Судді:                                                                             А.І.Дорош

                                                                                                В.М.Триголов