Номер провадження: 22-з/813/55/22 
Справа № 947/18187/20
Головуючий у першій інстанції 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2022                                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Сєвєрової Є.С.,
суддів: суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря – Рибачук О.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Державний реєстратор Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскров Олег Вікторович, 
відповідач – Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, 
третя особа – ОСОБА_2 ,
третя особа – ОСОБА_3 ,
третя особа – ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2020 року 
встановив:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора. 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено; заяву адвоката Свида Катерини Володимирівни – представника третіх осіб ОСОБА_3 і Дегтяра Олександра Сергійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги та просили його скасувати в частині відмови в задоволені заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу і ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну допомогу адвоката за договором про надання правової (правничої) допомоги від 20.07.2020 у розмірі 28496,20 грн, що еквівалентно 1000 доларів США на користь ОСОБА_3 та витрати на професійну допомогу адвоката за договором про надання правової (правничої) допомоги від 20.07.2020 у розмірі 28496,20 грн, що еквівалентно 1000 доларів США на користь ОСОБА_3 .
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 19.10.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2020 року скасовано в частині відмови в задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. та на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. В решті рішення суду залишено без змін.
25.10.2021 ОСОБА_3 та ОСОБА_3 звернулися до суду з заявами про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про судові витрати понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 145,90 грн., що еквівалентно 500 доларів США та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 145,90 грн., що еквівалентно 500 доларів США, за ведення справи в суді апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до пункту 3 частин першої, третьої статті 270 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 1-3 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_3 та ОСОБА_3 надали договори про надання правової допомоги від 20.07.2020, укладені ОСОБА_3 та ОСОБА_3 з головою Адвокатського об`єднання «Паверлекс» Оксютою В.В., відповідно до яких об`єднання бере на себе зобов`язання представляти інтереси та захист ОСОБА_3 та ОСОБА_3 у справі №947/18187/20 за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, а також з інших питань, що виникають при захисті інтересів клієнтів у вказаній справі.
Відповідно до п. 5.3 договорів сторони обумовили, що у разі наявності потреби ведення справи в суді апеляційної інстанції клієнт сплачує компанії гонорар у розмірі 500 дол. США, протягом 15 днів з дати ухвалення судового рішення судом першої інстанції, в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день сплати.
На підтвердження обсягу наданих робіт з правничої допомоги до заяви також надано звіт про обсяг надання послуг та використання адвокатом робочого часу на надання правничої допомоги ОСОБА_3 та ОСОБА_3 . У вказаному звіті зазначено, що під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції загалом витрачено 16 год.20 хв. робочого часу на кожного з клієнтів, з яких:
-16.12.2020-17.12.2020 адвокатом витрачено 04 год. 30 хв. на складання та оформлення апеляційної скарги в частині стягнення судових витрат;
-01.03.2021 адвокатом витрачено 05 год. 20 хв. на складання відзиву на апеляційну скаргу та направлення його суду та сторонам у справі;
-19.10.2021 адвокатом витрачено 02 год. 45 хв. на прибуття, очікування та участь у підготовчому судовому засіданні;
-23.10.2021 адвокатом витрачено 03 год. 20 хв. на складання та направлення учасникам справи та суду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у ч. 6 ст. 137 ЦПК України.
З вищевикладеного вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявлення іншою стороною клопотання про їх не співмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа N907/357/16).
Про подану заяву ОСОБА_1 , її представник Воронюк М.О. обізнані (а.с.216,219 т.3), жодних заперечень від ОСОБА_1 , її представника щодо поданої заяви про витрати до суду не надійшло, з власної ініціативи суд не вправі вирішувати про зменшення витрат на правову допомогу. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, заявлені вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_3 у розмірі 13145,90 грн та на користь ОСОБА_3 у розмірі 13145,90 грн підлягають задоволенню. 
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,
постановив:
Заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3  витрати на правову допомогу в розмірі 13145,90 грн та на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 13145,90 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: 

Судді: