КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
Справа № 940/39/22
 
Апеляційне провадження № 33/824/1468/2022
 
20 червня 2022року                                                                        м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Махлай Л.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , на постанову Тетіївського районного суду Київської області від 04 травня 2022 року щодо притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого,  до адміністративної відповідальності за ч. 1                                   ст. 130 КУпАП,
 
в с т а н о в и в :
 
постановою Тетіївського районного суду Київської області від 04.05.2022                ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1                         ст.130 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі                     496, 20 грн.
Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 01.01.2022 о 23 год 03 хв в                         м. Тетіїв, по вул. Соборній керував транспортним засобом Skoda Octavia                             д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці за допомогою приладу «Драгер» при безперервній відеофіксації на боді-камеру поліцейського, результат тесту 1,86 %, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, а висновки суду не підтверджені дослідженими в ході судового розгляду справи доказами. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер». Після проведення огляду він вказав на те, що не згоден з результатами «Драгеру». Проте працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, тому вважає, що огляд проведений незаконно. Також посилається, на те, що працівниками поліції не було роз`яснено його права та обов`язки.
ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При розгляді даних матеріалів про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 182669 та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог  ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Долучений до матеріалів провадження відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_2 у його вчиненні.
Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи направлення його на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» за згодою ОСОБА_2 і останній не заперечував проти результатів проведеного тесту, та не заявляв вимогу про направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.
З відеозапису вбачається, що відразу після зупинки автомобіля, працівник поліції запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або у закладі охорони здоров`я, на що останній відповів, що бажає пройти такий огляд на місці.
Доводи  апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції йому не було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що громадянину ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП роз`яснено.
Відмова ОСОБА_1 від підписання протоколу не свідчить про те, що права та обов`язки йому не роз`яснено.
При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 мав можливість відповідно до частини 3 статті 256 КУпАП подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу та викладених у ньому обставин події, проте будь - яких заперечень чи пояснень не надав.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Апеляційний суд вважає, що вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано. Апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1   судом першої інстанції відповідно до статей 251, 252 КУпАП на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП. Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Тетіївського районного суду Київської області від 04 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                   Л. Д. Махлай