ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року 
м. Київ

cправа №  905/1552/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. – головуючого, Дроботової Т. Б., Берднік І. С.,  
розглянувши у письмовому порядку касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбудівництво»
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 (колегія суддів: Білоусова Я. О. – головуючий, Пуль О. А., Фоміна В. О.) і ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.10.2021 (суддя Устимова А. М.) у справі 
за позовом   керівника Маріупольської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави
до   1) Маріупольської міської ради Донецької області, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Приазовбуд",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача -   Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбудівництво",
про   визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У серпні 2021 року керівник Маріупольської окружної прокуратури Донецької області (далі – прокурор) звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом про визнання незаконним та скасування рішення 8 сесії 8 скликання Маріупольської міської ради Донецької області № 8/8-794 від 30.06.2021 «Про поновлення строку оренди земельної ділянки на пр. Миру, 127 а в Центральному районі міста ТОВ «Приазовбуд» та надання дозволу на передачу її в суборенду ТОВ «Азовбудівництво» (далі – оспорюване рішення).

1.2. Також, у серпні 2021 року прокурор звернувся до Господарського суду Донецької області з заявою про зміну предмета позову, залучення співвідповідача у справі, в якій просив: залучити в якості співвідповідача у справі Товариство з обмеженою відповідальністю “Приазовбуд” (далі  –ТОВ «Приазовбуд»); визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1412300000:04:002:0220, розташованої на пр. Миру, 127а в Центральному районі м. Маріуполя, укладений 27.07.2021 б/н між Маріупольською міською радою Донецької області та ТОВ «Приазовбуд» (далі – спірний договір оренди).

1.3. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.09.2021 прийнято заяву прокурора про зміну предмета позову; залучено до участі у справі як співвідповідача ТОВ “Приазовбуд”.

1.4. У жовтні 2021 року прокурор звернувся до Господарського суду Донецької області із заявою від 01.10.2021 № 55-5779вих-21 про забезпечення позову, в якій просив суд:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю “Азовбудівництво” (далі – ТОВ «Азовбудівництво»), Товариству з обмеженою відповідальністю “Пост Трейд” (далі – ТОВ «Пост Трейд»), Товариству з обмеженою відповідальністю “Фаворбуд” (далі – ТОВ «Фаворбуд») та іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішенням у справі здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці кадастровий номер 1412300000:04:002:0220, площею 0,6234 га, що розташована за адресою: м. Маріуполь, пр. Миру, 127а (далі – спірна земельна ділянка);

- заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, на час розгляду та до набрання законної сили рішенням у справі проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - житлових чи інших приміщень, розташованих на спірній земельній ділянці.

1.5. В обґрунтування заяви про забезпечення позову прокурор посилався на те, що у разі забудови спірної земельної ділянки, дії відповідача ТОВ “Приазовбуд” та третьої особи – ТОВ “Азовбудівництво” призведуть до неможливості реального поновлення інтересів власника спірної земельної ділянки – територіальної громади м. Маріуполя шляхом повернення земельної ділянки до придатного для використання стану, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду. При забудові спірної земельної ділянки внесення записів про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадку задоволення позовної заяви нівелює мету звернення з позовом, адже з метою неналежного відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, зумовить необхідність ініціювати інший позов про знесення незаконно побудованого об`єкта, що потребуватиме значних фінансових витрат.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.10.2021 заяву прокурора від 01.10.2021 № 55-5779вих-21 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ТОВ “Азовбудівництво”, ТОВ “Фаворбуд” (ТОВ “Пост Трейд”) та іншим фізичним та юридичним особам, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, здійснювати будь-які будівельні роботи на спірній земельній ділянці. Заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, на час розгляду та до набрання законної сили рішення у справі, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - житлових чи інших приміщень, розташованих на спірній земельній ділянці.

2.2. Ухвала суду мотивована тим, що ТОВ “Азовбудівництво” в цей час вживаються заходи щодо забудови спірної земельної ділянки, що підтверджується повідомленням про початок виконання підготовчих робіт № ДЦ020210913930, наданим заявником до заяви про забезпечення позову. До виконання робіт з будівництва залучено підрядну організацію на підставі договору суборенди. Суд дійшов висновку, що у цьому випадку прокурором доведено фактичні обставини справи, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову, оскільки невжиття запропонованих прокурором заходів забезпечення позову може утруднити та/або взагалі унеможливити захист і поновлення у межах цього судового провадження інтересів держави в особі територіальної громади у разі задоволення позову, що вимагатиме ініціювання нових судових процесів для відновлення прав держави. Завершення будівництва, внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про реєстрацію права власності на завершені об`єкти будівництва у випадку задоволення позову нівелює мету звернення з позовом, оскільки з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано цей позов, виникне необхідність ініціювання іншого позову - про знесення незаконно побудованих об`єктів, що потребуватиме значних фінансових витрат, покладення яких на позивача буде непомірним тягарем.

2.3. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.10.2021 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції    погодився з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування заходів забезпечення позову. Відносно доводів заявника апеляційної скарги про те, що у позивача відсутні законні підстави для звернення до суду із відповідною заявою про забезпечення позову, оскільки позов заявлено без підтвердження прокурором підстав для представництва прокурором інтересів держави, суд зазначив, що такі посилання скаржника є необґрунтованими з огляду на те, що питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, і не вирішуються судом під час розгляду заяви про забезпечення позову. 

3. Короткий зміст касаційної скарги 

3.1. ТОВ «Азовбудівництво» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2021, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; стягнути з Маріупольської окружної прокуратури Донецької області на користь ТОВ «Азовбудівництво» 2481,00 грн сплати судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

3.2. Скаржник, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, зазначає про невірне застосування судами попередніх інстанцій положень пункту 3 статті 131-1 Конституції України, абзаців 1-3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статті 12, пункту «е» частини 1 статті 15-1 Земельного кодексу України, пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», статей 13, 45, 53, 73, 74, 136, 137, 141, 236, 269 Господарського процесуального кодексу України. 

ТОВ «Азовбудівництво» вважає, що суди не врахували того, що заяву про забезпечення позову було подано неуповноваженою особою, оскільки у спірних правовідносинах компетентним органом є Держгеокадастр. Отже, на думку скаржника, позовні вимоги прокурор пред`явив до відповідачів без законних підстав та з порушенням вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру». ТОВ «Азовбудівництво» зазначає, що суд першої інстанції не перевірив підстав для представництва прокурором інтересів держави. При цьому скаржник посилається на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц. Крім того, ТОВ «Азовбудівництво» стверджує, що суд застосував неналежний захід забезпечення позову, оскільки предмет позовних вимог та заявлені заходи забезпечення не пов`язані. При цьому скаржник посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 910/5550/19. 

ТОВ «Азовбудівництво» зазначає про необґрунтоване залишення судом апеляційної інстанції без розгляду клопотання про долучення доказів у справі, а саме, висновку спеціаліста щодо наслідків зупинення будівництва. Скаржник стверджує, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі від 09.11.2021 ним було отримано лише 30.11.2021, тобто після встановленого судом строку для подання заяв, клопотань – 25.11.2021. Скаржник зазначає, що апеляційному суду було відомо про отримання ТОВ «Азовбудівництво» ухвали суду саме 30.11.2021 та про неможливість подання доказу у строки, встановлені судом. 

4. Розгляд касаційної скарги та обставини справи, встановлені судами 

4.1. Ухвалою Верховного Суду від 07.02.2022 відкрито провадження за касаційною скаргою ТОВ "Азовбудівництво" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 і ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.10.2021 у справі №   905/1552/21; вирішено здійснити перегляд оскаржуваних судових рішень у справі №   905/1552/21 у письмовому провадженні; установлено строк учасникам справи для подання відзиву на касаційну скаргу   до 28.02.2022. 

4.2. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 20.01.2022 визначено колегію суддів у складі: Багай Н. О. – головуючий, Дроботова Т. Б., Чумак Ю. Я.

Ухвалою Верховного Суду від 07.02.2022 відкрито касаційне провадження касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовбудівництво" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 і ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.10.2021 у справі №    905/1552/21 та вирішено здійснити перегляд постанови Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 і ухвали Господарського суду Донецької області від 06.10.2021 у справі №    905/1552/21у письмовому провадженні.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 14.04.2022 № 29.3-02/710               призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 905/1552/21 у зв`язку з увільненням судді Чумака Ю. Я. від роботи на час виконання ним державних або громадських обов`язків у зв`язку із участю у добровольчому формуванні територіальної громади.

Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 14.04.2022 визначено колегію суддів у складі:   Багай Н. О. - головуючий,   Берднік І. С., Дроботова Т. Б.

4.3. З урахуванням введення воєнного стану на підставі Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку за можливе розглянути справу № 905/1552/21 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав

4.4.   Суди попередніх інстанцій установили, що оспорюваним рішенням Маріупольської міської ради було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (землі житлової та громадської забудови), поновлено ТОВ “Приазовбуд” на 10 років договір оренди земельної ділянки від 14.06.2006 № 1015, невід`ємною частиною якого є договір про внесення змін до нього від 08.01.2009 № 31 (землі житлової та громадської забудови), для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (для будівництва житлового будинку з підземною автостоянкою та приміщеннями торгівлі (роздрібна торгівля у неспеціалізованих магазинах) на пр. Миру, 127а в Центральному районі міста; надано дозвіл ТОВ “Приазовбуд” після укладення договору оренди передати в суборенду (до припинення строку дії договору оренди) спірну земельну ділянку без зміни її цільового призначення ТОВ “Азовбудівництво”.

4.5. На підставі оспорюваного рішення Маріупольської міської ради 27.07.2021 між Маріупольською міською радою та ТОВ “Приазовбуд” укладено спірний договір оренди землі б/н, згідно з яким Маріупольська міська рада (орендодавець) надає, а ТОВ “Приазовбуд” (орендар) приймає в строкове платне користування спірну земельну ділянку. 

4.6. Відповідно до пункту 5.1 оспорюваного договору оренди, земельна(і) ділянка(и) передаються в оренду з метою та за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (для будівництва житлового будинку з підземною автостоянкою та приміщеннями торгівлі (роздрібна торгівля у неспеціалізованих магазинах).

4.7. Суди зазначили, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області надано ТОВ “Приазовбуд” дозвіл на виконання будівельних робіт № 08/04/748 від 10.09.2008, строк дії якого встановлено до 30.09.2010.

4.8. Згідно з експертним висновком судової будівельно-технічної експертизи №5927/24 від 25.03.2014, зробленого Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України в межах розгляду цивільної справи №0541/6825/2012, готовність до експлуатації об`єкта незавершеного будівництва на пр. Леніна №127а в м. Маріуполі (9-поверховий будинок з підземною автостоянкою та торговельними приміщеннями) складає 10%.

4.9. Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 26.04.2021 Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, ТОВ “Приазовбуд” використовується спірна земельна ділянка для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (для будівництва житлового будинку з підземною автостоянкою та приміщеннями торгівлі), констатовано факт припинення строку дії договору оренди від 14.04.2006, яке відбулося 28.02.2016, та порушення з боку останнього строку повернення землі та приведення її в стан, придатний до використання тощо.

4.10. Згідно з даними реєстру дозвільних документів у реєстр внесено повідомлення про початок виконання підготовчих робіт ДЦ020210913930 щодо забудови спірної земельної ділянки ТОВ “Азовбудівництво”. Орган, що видав – Державна архітектурно-будівельна інспекція, Генеральний підрядник - ТОВ “Пост Трейд”. Замовник - ТОВ “Азовбудівництво”. Назва об`єкта – нове будівництво житлового будинку за адресою: м. Маріуполь, вул. Миру, буд.127а.

4.11. Відповідно до даних, які містяться у розділі “Договір з генеральним підрядником” в реєстрі дозвільних документів ДЦ020210913930 щодо початку виконання підготовчих робіт забудови спірної земельної ділянки, Генеральним підрядником зазначено ТОВ “Пост Трейд” (код ЄДРПОУ 42449632), дата підписання договору 13.09.2021. Проте, згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за кодом ЄДРПОУ 42449632 міститься інформація про юридичну особу: ТОВ “Фаворбуд” (адреса місцезнаходження: 69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Волгоградська, будинок 26-А, офіс 5).

Суди зазначили, що з роздруківки з сайту UA Опендатабот щодо юридичної особи за кодом ЄДРПОУ 42449632, ТОВ «Пост Трейд» 23.10.2020 змінило адресу з “03189, місто Київ, вулиця Вільямса Академіка, будинок 6-Д” на “69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Волгоградська, будинок 26-А, офіс 5”; 12.02.2020 змінило назву на ТОВ «Фаворбуд», змінило керівника товариства та змінило вид діяльності з “33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового” на “43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.”

4.12. Крім того, суди встановили, що у справі № 905/892/20 за позовом заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 до Маріупольської міської ради Донецької області та   ТОВ «Приазовбуд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів   ТОВ «Азовбудівництво», про визнання недійсним рішення про поновлення строку оренди земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки, рішенням Господарського суду Донецької області від 09.11.2020, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.03.2021, визнано недійсним рішення Маріупольської міської ради №7/50-5074 від 26.02.2020 “Про поновлення строку оренди земельної ділянки на пр. Миру, 127 в Центральному районі міста ТОВ “Приазовбуд” та надання дозволу на передачу її в суборенду ТОВ “Азовбудівництво”, визнано недійсним договір оренди спірної земельної ділянки від 25.03.2020, укладений між Маріупольською міською радою та ТОВ “Приазовбуд”.

Так, у зазначеній справі № 905/892/20 встановлено, що 14.04.2006 на підставі рішення Маріупольської міської ради № 2044 від 28.02.2006, між Маріупольською міською радою (орендодавець) та ТОВ “Приазовбуд” (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки. Предметом цього договору було надання ТОВ “Приазовбуд” згідно з рішенням Маріупольської міської ради № 2044 від 28.02.2006 у строкове платне користування земельної ділянки кадастровий номер 1412300000:04:002:0220, тобто тієї ж земельної ділянки, яка є об`єктом договору у цій справі № 905/1552/21, що розглядається. Зазначеним рішенням суду у справі №   905/892/20, крім того, встановлено, що Маріупольська міська рада прийняла рішення № 7/50-5074 від 26.02.2020 “Про поновлення строку оренди земельної ділянки на пр. Миру, 127а в Центральному районі міста ТОВ “Приазовбуд” та надання дозволу на передачу її в суборенду ТОВ “Азовбудівництво”. Цим рішенням вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та вирішено поновити на 10 років строк оренди спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (для будівництва житлового будинку з підземною автостоянкою та приміщеннями торгівлі (роздрібна торгівля у неспеціалізованих магазинах) на пр. Миру, 127а, в Центральному районі міста ТОВ “Приазовбуд”, зобов`язано ТОВ “Приазовбуд” подати до Центру надання адміністративних послуг заяву про оформлення проекту договору оренди спірної земельної ділянки протягом трьох місяців від дня прийняття рішення. Надано дозвіл ТОВ “Приазовбуд”, після укладення договору оренди, передати в суборенду (до припинення строку дії договору оренди) спірну земельну ділянку без зміни її цільового призначення, а саме для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (для будівництва житлового будинку з підземною автостоянкою та приміщеннями торгівлі (роздрібна торгівля у неспеціалізованих магазинах) на пр. Миру, 127а, в Центральному районі міста ТОВ “Азовбудівництво”. На виконання зазначеного рішення від 26.02.2020 № 7/50-5074, 25.03.2020 між Маріупольською міською радою та ТОВ “Приазовбуд” підписано договір оренди спірної земельної ділянки, предметом якого є надання згідно з рішенням Маріупольської міської ради № 7/50-5074 від 26.02.2020 у строкове платне користування спірної земельної ділянки. 

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Переглянувши оскаржувані у справі судові рішення, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

5.2. Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін ухвалу місцевого суду про задоволення заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення у справі.

5.3.   Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

5.4. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 року у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам ЄСПЛ.

5.5.   Відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

5.6.   Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачу, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

5.7.   Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним   заходом забезпечення   позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність   заходу забезпечення   позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Обрані   заходи забезпечення   позову не повинні зумовлювати повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №   381/4019/18 також висловлено позицію про те, що "необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

5.8.   Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником/позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного   заходу забезпечення   позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Близькі за змістом висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17.

5.9. Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядвання про поновлення строку оренди земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки. Отже, предметом позову у цій справі є вимоги немайнового характеру. 

Оскільки, предметом позову є вимоги немайнового характеру, в цьому випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

5.10.   Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, прокурор зазначав, що у разі забудови спірної земельної ділянки, дії відповідача ТОВ «Приазовбуд» та третьої особи – ТОВ «Азовбудівництво» призведуть до неможливості реального поновлення інтересів власника земельної ділянки – територіальної громади міста Маріуполя шляхом повернення земельної ділянки у придатному до використання справи, а також унеможливлять або ускладнять виконання рішення суду. При забудові земельної ділянки, внесення записів про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадку задоволення позовної заяви нівелює мету звернення з позовом, адже з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, прокурор буде вимушений ініціювати інший позов про знесення незаконно побудованого об`єкта, що потребуватиме значних фінансових витрат.

5.11. Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпеченні позову, встановив, що матеріалами справи підтверджується те, що ТОВ «Азовбудівництво» вживаються заходи щодо забудови спірної земельної ділянки, до виконання робіт з будівництва залучено підрядну організацію на підставі договору. Тому суд зазначив, що прокурор довів фактичні обставини справи, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову щодо заборони ТОВ «Азовбудівництво» та іншим фізичним та юридичним особам здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці та здійснення реєстраційних дій щодо новостворених об`єктів нерухомого майна на даній земельній ділянці. Невжиття запропонованих прокурором заходів забезпечення позову можуть утруднити та/або взагалі унеможливити захист і поновлення у межах цього судового провадження інтересів держави в особі територіальної громади у разі задоволення позову, що вимагатиме ініціювання нових судових процесів для відновлення прав держави. Завершення будівництва вказаних об`єктів, внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про реєстрацію права власності на них у випадку задоволення позову нівелює мету звернення з позовом, позаяк з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано цей позов, виникне необхідність ініціювання іншого позову - про знесення незаконно побудованих об`єктів, що потребуватиме значних фінансових витрат, покладення яких на позивача буде непомірним тягарем.

5.12. Суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевий господарський суд правильно надав оцінку обґрунтованості доводів прокурора, встановив безпосередній зв`язок між конкретними   заходами забезпечення   позову та предметом позову, правильно застосував статтю 136 Господарського процесуального кодексу України та обрав   заходи забезпечення   позову, які відповідають пунктам 2, 4 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

5.13.   За таких обставин оскаржувані судові рішення прийняті з правильним застосуванням норм статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, а доводи скаржника про те, що застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову є неналежним, є безпідставними. 

5.14. Що стосується доводів скаржника про недослідження судом першої інстанції, а відтак і судом апеляційної інстанції, під час ухвалення оскаржуваних судових рішень підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 3   статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Частина 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень   пункту   2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені висновки, викладені у пунктах 76, 82, 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Таким чином, питання щодо наявності/відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді може бути розглянуте судом після відкриття провадження у справі, а також за результатами розгляду позовної заяви прокурора по суті. Проте, як уже зазначалося, під час розгляду заяви про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, і саме це є предметом дослідження суду. 

5.15. Доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права у зв`язку з необґрунтованим залишенням без розгляду клопотання про долучення доказів є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Разом із тим відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, докази, які учасник справи не подав у встановлений судом строк, можуть бути прийняті судом за умови надання таким учасником доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції із зазначенням/підтвердженням причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області на ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.10.2021 у справі   № 905/1552/21;   призначено справу до розгляду; встановлено учасникам справи строк до 25.11.2021 для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання учасникам справи; встановлено учасникам справи строк до 25.11.2021 для подання заяв, клопотань, тощо.

Суд апеляційної інстанції встановив, що третьою особою клопотання про долучення доказів у справі було подано 06.12.2021, тобто після закінчення строку, встановленого судом для подання заяв, клопотань, без клопотання про поновлення пропущеного строку.

Таким чином, відповідно до положень статей 80, 118, 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції правомірно залишив клопотання ТОВ «Азовбудівництво» про долучення доказів без розгляду.

5.16. Відносно наведених у касаційній скарзі доводів скаржника щодо порушення судами положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що заходи    забезпечення позову вжито за заявою прокурора з урахуванням усіх установлених місцевим господарським судом обставин при розгляді такої заяви та з дотриманням норм процесуального права. Верховний Суд також відхиляє доводи скаржника, що оскаржувана постанова прийнята без урахування висновків, викладених Верховним Судом у справі №   910/5550/19, оскільки, по-перше, встановлені судами фактичні обставини, є різними; по-друге, у кожній справі суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин, з урахуванням наданих сторонами доказів. Зокрема, у справі № 910/5550/19 судом апеляційної інстанції визнано недостатніми подані заявником докази на підтвердження викладених у заяві обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу та будь-яким іншим особам проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт на спірній земельній ділянці.

5.17.   Інші доводи касаційної скарги стосуються питань, пов`язаних із встановленими обставинами справи та з оцінкою доказів у ній, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду 

6.1. Відповідно до частин 1– 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачених пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

6.3. Відповідно до частин 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

6.4. Пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу – без задоволення.

6.5. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.6. Ураховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень немає.

7. Судові витрати

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовбудівництво» залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 і ухвалу Господарського суду Донецької області від 06.10.2021 у справі №   905/1552/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                         Н. О. Багай

Судді                                                                                                     Т. Б. Дроботова  

                                                                                                                     І. С. Берднік