Постанова                                           
Іменем  України  
 
07 червня 2022 року
м. Київ
 
справа № 487/4684/20
провадження № 61-380св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представник позивачів - ОСОБА_3 ,
відповідачі: державне підприємство «Сетам» в особі Миколаївської регіональної філії, Оксамитний Сергій Миколайович, приватний виконавець Куліченко Дмитро Олександрович, акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Темнікової В. І., Бондаренко Т. З., Крамаренко Т. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») в особі Миколаївської регіональної філії, ОСОБА_4 , приватного виконавця Куліченка Д. О. та акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен банк Аваль») про визнання результатів електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту приватного виконавця і свідоцтва про право власності недійсними та скасування запису про право власності.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 31 березня 2008 року між 
ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен банк Аваль» було укладено договір іпотеки, за яким було передано в іпотеку кімнати в квартирі спільного заселення АДРЕСА_1 . 12 травня 2014 року в цьому будинку сталася надзвичайна ситуація, внаслідок пожежі, вибуху побутового газу іпотечне майно було зруйновано. За рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13 листопада 2014 року 
ОСОБА_1 було передано у власність квартиру 
АДРЕСА_2 . 
У рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року у 
справі № 2-2376/2011 про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості на вищенаведену квартиру було накладено арешт постановою приватного виконавця від 27 лютого 2020 року. В подальшому, вказане майно було виставлено на електронні торги в електронній системі «Сетам», без повідомлення позивачів про ці обставини. 03 серпня 2020 року цей лот було продано ОСОБА_4 за 408 300,00 грн. 
Позивачі вказують, що виконавче провадження було відкрито з порушенням строків його пред`явлення до виконання. Так, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року у справі № 2-2376/2011 набрало законної сили 13 грудня 2011 року, строком його пред`явлення до виконання визначено один рік, тобто до 13 грудня 2012 року. Однак стягувачем цей строк було пропущено та пред`явлено виконавчий лист до виконання без поновлення строку. Окрім того, в матеріалах виконавчого провадження міститься лише копія виконавчого листа, оригінал відсутній. Також, в матеріалах виконавчого провадження була відсутня постанова про повернення виконавчого документу стягувачу. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про повідомлення позивачів про проведення спірних електронних торгів, які проводилися тричі. 
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати недійсними результати публічних торгів, що були проведені 03 серпня 
2020 року, реєстраційний номер лота 432640, а саме: квартири 
АДРЕСА_2 ; визнати недійним протокол електронних торгів ДП «Сетам» № 494910 по лоту № 532640 від 03 серпня 2020 року; визнати недійсним акт приватного виконавця Куліченко Д. О. про проведені електронні торги від 10 серпня 2020 року, виконавче провадження № 60540041; визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з електронних торгів щодо лоту № 432640 від 03 серпня 2020 року; визнати недійсним свідоцтво № 638, видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С. М. 12 серпня 2020 року; скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на квартиру 
АДРЕСА_2 . 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2021 року у складі судді Щербини С. В. позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.
Визнано недійсними електронні торги, оформлені протоколом від 03 серпня 2020 року № 494910 про проведення електронних торгів за номером лота 432640 з реалізації квартири 
АДРЕСА_2 ; протокол електронних торгів державного підприємства «Сетам» № 494910 по лоту № 432640 від 03 серпня 2020 року; акт приватного виконавця Куліченка Д. О. про проведенні електронні торги від 10 серпня 2020 року, ВП № 60540041; свідоцтво серії та номер 638, видане 12 серпня 2020 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Машковою С. М.
Скасовано запис про право власності № 37725319, внесений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Машковою С. М. 12 серпня 2020 року, яким зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 . 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 11 січня 2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист 
№ 2-2376/2011 із зазначенням строку пред`явлення його до виконання в один рік. Однак, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60540041 07 листопада 2019 року, тобто з порушенням річного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Таким чином суд дійшов висновку, що електронні торги було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки вони відбулися на підставі виконавчого документа, який не повинен був пред`являтись до виконання, оскільки строк пред`явлення його до виконання сплив та не був поновлений.
Крім того, суд зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази щодо наявності друкованих засобів масової інформації, в яких було опубліковано повідомлення про проведення прилюдних торгів, а також листи ДП «СЕТАМ» з повідомленням сторін виконавчого провадження про проведення електронних торгів з відомостями про предмет реалізації, дня та часу проведення електронних торгів та початковою ціною продажу майна.
Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу недійсним, є повернення сторін договору купівлі-продажу, продавця і покупця, до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.  
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року апеляційні скарги акціонерного товариства «Райффайзен Банк», державного підприємства «Сетам», ОСОБА_4 задоволено.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що незаконність дій державного виконавця під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, інформування боржника про вчинення зазначених дій, надіслання копій винесених виконавцем постанов, оголошення боржника чи майна в розшук, тощо, до призначення прилюдних торгів, підлягає оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Матеріали справи не містять доказів оскарження зазначених дій приватного виконавця в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», та рішення суду щодо визнання їх неправомірними. За такого, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.
Спірна однокімнатна квартира за адресою: 
АДРЕСА_3 , не є предметом іпотеки. Отже, на неї не поширюється вимога пункту 2 розділу 7 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року  № 2831/5 (далі - Порядок). Інших вимог щодо публікації інформаційного повідомлення про проведення прилюдних торгів та письмового повідомлення державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна відповідний Порядок реалізації арештованого майна не містить.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У касаційній скарзі, поданій у січні 2022 року до Верховного Суду, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення представник заявника зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, вказує, що суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 826/7243/17, від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, від 08 липня 2020 року у справі № 214/5314/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано статті 203 та 215 ЦК України, статті 18, 28 та 48 Закону України «Про виконавче провадження» а також статті 89 та 
214 ЦПК України.
Заявник вказує, що суд апеляційної інстанції лише з`ясував чи було допущено порушення з боку приватного виконавця та ДП «Сетам» положень Порядку реалізації арештованого майна, не дослідив при цьому порушення інших норм права.
Також заявник посилається на те, що систематичні протиправні дії приватного виконавця призвели до цілеспрямованого неінформування позивачів, і, як наслідок, примусової реалізації їхнього єдиного житла.   

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
У квітні 2022 року справу передано до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2022 року справу за позовом 
 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ДП «Сетам» в особі Миколаївської регіональної філії, ОСОБА_4 , приватного виконавця Куліченка Д. О., АТ «Райффайзен Банк» про визнання недійсними результатів електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту приватного виконавця, свідоцтва про право власності та скасування запису про право власності призначено до розгляду.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У лютому 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив ДП «Сетам» на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , у якому воно просило зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
У лютому 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_4 на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , у якому він просив зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
У лютому 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ «Райффайзен Банк» на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , у якому воно просило зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
31 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/08-112/77603 та в його забезпечення договір іпотеки, за яким було передано в іпотеку кімнату в квартирі спільного заселення № 143 по АДРЕСА_4 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2011 року у справі №2-2376/11 достроково розірвано кредитний договір 
№ 014/08-112/77603, укладений 31 березня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 202 428,20 грн. 
11 січня 2012 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист з примусового виконання вищенаведеного рішення суду. У виконавчому листі визначеного його строк пред`явлення до виконання один рік. Наявна в матеріалах справи копія указаного виконавчого листа містить відмітку про його повернення стягувачу 18 червня 2018 року.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 
26 квітня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Згідно із довідкою Миколаївської міської ради від 28 травня 2014 року № 118 ОСОБА_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_5 є постраждалим від надзвичайної ситуації, яка сталася 
12 травня 2014 року у житловому будинку внаслідок пожежі, вибуху побутового газу. 
Рішенням Миколаївської міської ради від 13 листопада 2014 року № 44/2  було передано у приватну власність квартиру 
АДРЕСА_2 . Передача квартири підтверджується актом приймання-передачі квартири. Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 16 грудня 2014 року за № 8202709.
07 листопада 2019 року приватним виконавцем Куліченко Д. О. за заявою стягувача від 07 листопада 2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60540041 з примусового виконання цього виконавчого листа.
27 лютого 2020 року приватним виконавцем Куліченко Д. О. в присутності двох понятих було здійснено опис та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , та призначено відповідального зберігача, про що складена відповідна постанова. Цього ж дня, приватним виконавцем було направлено на адресу боржника ОСОБА_1 повідомлення про необхідність досягнути згоди щодо вартості майно в десятиденний термін та повідомити приватного виконавця про визначену вартість. Зазначені повідомлення не було вручено адресату, про що свідчать відомості статусу відстеження АО «Укрпошта».
Постановою від 13 березня 2020 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності ПП «Ажіо», що має відповідний сертифікат.
У квітні та травні 2020 року приватним виконавцем було скеровано на всі відомі адреси боржника вимоги, які також не були одержані ОСОБА_1 
26 травня 2020 року ПП «Ажіо» було складено висновок про вартість квартири АДРЕСА_2 , яким визначено ринкову вартість цієї квартири в сумі 462 900,00 грн. Повідомлення приватного виконавця про результати указаної оцінки та роз`яснення права на її оскарження також було направлено боржнику, однак не було йому вручено.
Зі змісту протоколу від 03 серпня 2020 року № 494910  про проведення електронних торгів вбачається, що торги з продажу спірного об`єкта нерухомості відбулися. Було визначено ціну продажу квартири в розмірі 408 300,00 грн, переможцем став ОСОБА_4 . Також, було визначено суму, яку необхідно перерахувати переможцю торгів на користь продавця 387 885,00 грн та зазначено термін сплати вказаної суми до 17 серпня 2020 року.
10 серпня 2020 року приватним виконавцем було складено акт про проведені електронні торги згідно із яким кошти покупцем були сплачені в повному обсязі 09 серпня 2020 року. Переможцю торгів 23 грудня 2014 року видано свідоцтво про право власності, серія НОМЕР_2 .
Виходячи зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 серпня 2020 року № 220328119, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 на підставі рішення приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Машкової С. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53569467 від 12 серпня 2020 року. Підставою для державної реєстрації стало свідоцтво № 638, видане 12 серпня 2020 року приватним нотаріусом Машковою С. М.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у поновленні строку на звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Куліченко Д. О. Скаргу на дії приватного виконавця Куліченка Д. О. було залишено без розгляду. Предметом оскарження у цій справі була постанова приватного виконавця Куліченко Д. О. про відкриття виконавчого провадження. Зазначена ухвала не оскаржена та набрала законної сили.
Позиція Верховного Суду 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
При здійсненні виконавчого провадження державний виконавець, зокрема, має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця -учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, результат проведення процедури прилюдних торгів є правочином.
Такий висновок узгоджується й з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
За змістом частини другої статті 638 та частини першої статті 640 ЦК України моментом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту пропозиції останнього щодо ціни. Підставою набуття у власність нерухомого майна, придбаного на прилюдних торгах, є договір купівлі-продажу та дії,           спрямовані на передання такого майна у володіння покупця, що підтверджують відповідний протокол, акт про проведені прилюдні торги та державна реєстрація права власності за покупцем, а не свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження 
№ 14-577цс19).
Видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів є окремою нотаріальною дією, передбаченою статтею 34 Закону України «Про нотаріат», спрямованою на посвідчення відповідного права покупця, тобто, юридичним оформленням факту, що відбувся на підставі правочину.
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.
Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів тощо.
У разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.
Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» 
від 02 червня 2016 року (який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.
Згідно з Порядком реалізації арештованого майна електронні торги - це продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проєкт заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами 
третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.
Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі організатору.
У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів у систему.
Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).
ДП «Сетам» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження, чинним законодавством не передбачений.
Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.
При вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
Головною обставиною, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № від 29 червня 
2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачами не надано належних і допустимих доказів порушення порядку проведення електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення їхніх прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів з реалізації спірної квартири.
На момент передачі майна на реалізацію дії та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні не були оскаржені боржником.
Встановивши, що ДП «Сетам» під час проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, а саме спірної квартири, було дотримано вимоги Порядку, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання електронних торгів недійсними. Також судами не було встановлено порушень вимог чинного законодавства з боку приватного виконавця.
Що стосується доводів позивачів щодо не належного повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та всі виконавчі дії, проведені в процесі примусового виконання рішення, то матеріали справи не містять доказів оскарження зазначених дій приватного виконавця в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», та рішення суду щодо визнання їх неправомірними. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).
Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки суд правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та обґрунтував свої висновки.
Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду, на які заявник посилався у касаційній скарзі.
Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Постанову Миколаївського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян 
 
С. Ф. Хопта
 
В. В. Шипович