Справа № 343/2419/20 
Провадження № 22-ц/4808/497/22 
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О.В.
               суддів:                        Бойчука І.В., Томин О.О.
з участю секретаря                 Мельник О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 30 грудня 2021 року, у складі судді Тураша В.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Долинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання шлюбу недійсним,
в с т а н о в и л а:
31 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Долинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, у якому з урахуванням уточнених поозовних вимог, просив визнати недійсним шлюб укладений його батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 18.02.2016 року, актовий запис № 28.
Свої вимоги мотивував тим, житловий будинок по АДРЕСА_1 , де він зареєстрований та проживає рахується за його покійним батьком ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Після смерті батька, маючи намір прийняти спадщину він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де дізнався, що із заявою про прийняття спадщини також звернулася ОСОБА_2 , як дружина покійного батька.
Йому стало відомо про те, що 18 лютого 2016 року його батько зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 , жінкою яка на 19 років старша за нього.
Позивач вказав, що ОСОБА_3 ніколи не проживав із ОСОБА_2 та не говорив про те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі, мав стосунки з багатьма жінками, зловживав спиртними напоями.
Позивач здійснював догляд за хворим батьком, а також похоронив його за власні кошти. Відповідачка ОСОБА_2 не була присутня на похоронах його батька.
ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 уклала шлюб з його батьком не з метою створення сім`ї, а з метою заволодіння житлом - будинком у якому він проживає разом із своєю сім`єю.
Рішенням Долинського районного суду від 30 грудня 2021 року у задоволенні позову  ОСОБА_1   про визнання шлюбу, укладеного  між ОСОБА_3  та ОСОБА_2  недійсним  - відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, суд формально підійшов до вивчення обставин справи, у зв`язку з чим порушено норми процесуального права та помилково засновано норми матеріального права.
Так, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що його батько ОСОБА_3 , до шлюбу та під час укладення оспорюваного шлюбу перебував на військовій службі та був учасником АТО, тому міг перебувати у незадовільному психічному та психологічному стані. З 15.02.2016 року по 29.02.2016 року перебував у щорічній основній відпустці та в цей період уклав шлюб, про який він дізнався після смерті батька.
Як у дні відпустки так і після проходження військової служби та повернення із зони АТО перебував у депресивному стані, що позбавляло його повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Апелянт вважає, що відповідачка спонукала ОСОБА_3 укласти оспорюваний шлюб та цим самими переслідувала мету успадкувати належне йому майно, оскільки після його смерті звернулася із заявою про прийняття спадщини.
Шлюб було укладено на третій день після повернення ОСОБА_3 із зони АТО, під впливом обставин та зовнішніх вразливих чинників, які могли негативно вплинути на його свідомість. А отже шлюб, на думку апелянта підлягає визнанню недійсним з підстав його фіктивності.
Апелянт зазначив, що для визначення наявності незадовільного психічного, психологічного чи іншого стану на момент укладення правочину, суд відповідно до ст. 145 ЦПК України, зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.
Суд не дослідив які цивільні права і обов`язки відповідачка набула, змінила чи припинила внаслідок укладення оспорюваного шлюбу. Також судом не досліджено основні ознаки шлюбу, організацію сімейного життя, наскільки їх стосунки були тісними і чи взагалі такі були.
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, апелянт зазначив, що суд вирішує питання про наявність «сімейного життя» на основі фактів, які розглядаються у кожному конкретному випадку, і загального застосовуваного принципу про існування тісних особистих зв`язків між учасниками сімейних відносин.
Посилаючись на зазначені обставини апелянт просив рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі.
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористалися.
Апелянт ОСОБА_1 та його представник у судові засідання апеляційного суду призначені на 05 травня 2022 року, 19 травня 2022 року та 06 червня 2022 року не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У клопотанні про відкладення розгляду справи від 06.06.20200 року ОСОБА_1 посилався на те, що за станом здоров`я не може з`явитися у судове засідання, однак будь-яких підтверджуючих доказів суду не наддав, а відтак зважаючи на неодноразові заяви апелянта та його представника про відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, розгляду справи у відсутності апелянта та його представника.
Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.
Представник третьої особи Долинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції вищезазначеним вимогам відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що зібраними доказами в справі в їх сукупності враховуючи тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин та інші обставини, що мають істотне значення, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 при укладенні шлюбу 18.02.2016 року діяли добровільно, мали намір на створення сім`ї, набуття прав та обов`язків подружжя, а відтак підстав для визнання даного шлюбу недійсним не встановлено.
З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 18.02.2016 року реєстратором відділу ДРАЦС Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, витяг № 00029295578 від 22.01.2021 року та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 29, 9). 
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.03.1998 року являється сином ОСОБА_1 та як спадкоємець першої черги за законом звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_1 
ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_3 пред`явив позов про визнання недійсним шлюбу укладеного його батьком ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 18.02.2016 року.
Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч. 1,2 ст. 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 3 ст.12 та ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.
Статтею 40 СК України передбачено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.
Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. 
Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.
Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним, згідно ст. 42 СК України, мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.
ОСОБА_1 , пред`являючи позов про визнання шлюбу укладеного його покійним батьком та відповідачкою ОСОБА_2 посилався на те, що відповідачка на 19 років старша за його батька, шлюб укладено без наміру створення сім`ї, а з метою заволодіння їхнім житлом.
В апеляційній скарзі на рішення суду позивач зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що його батько ОСОБА_3 , до шлюбу та під час укладення оспорюваного шлюбу перебував на військовій службі, був учасником АТО, тому міг перебувати у незадовільному психічному та психологічному стані. Вважає, що як у дні відпустки так і після проходження військової служби та повернення із зони АТО перебував у депресивному стані, що позбавляло його повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Шлюби, які визнаються недійсними судом  на тій підставі, що шлюб є фіктивним  (якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя) або шлюб було зареєстровано без вільної взаємної згоди жінки чи чоловіка (згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними).
Для визнання в таких випадках шлюбу недійсним необхідно подати відповідні докази, як то документальне підтвердження постійно роздільного проживання, пояснення свідків, довідки медично-лікувальних установ про стан психічного здоров`я одного з подружжя, висновки експертів тощо.   
Позивачем ОСОБА_3 не представлено суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його покійним батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб без наміру створення сім`ї, набуття прав та обов`язків подружжя.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що твердження позивача про те, що ОСОБА_3 ніколи не проживав з ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження та спростовуються рядом доказів по справі, зокрема: копією акту обстеження по факту проживання від 25.04.2016 р., копією акту обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 26.04.2016 р.; поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Згідно пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за час спільного проживання в будинку по АДРЕСА_1 поміняли вікна та двері, здійснили незначний ремонт. 
Судом також встановлено, що позивач фактично з батьком не проживав, а проживав разом з мамою за іншою адресою.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_3 перебував у депресивному стані, що позбавляло його повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними не підтверджені належними доказами.
Та обставина, що ОСОБА_3 звертався за медичною допомогою в КНП «Прикарпатський наркологічний центр ІФ ОР» 31.01.2018 року для стаціонарного лікування, яке завершив 06.02.2018 року не дає підстав для висновку, що станом на час укладення шлюбу з ОСОБА_2 у лютому 2016 року ОСОБА_3 не усвідомлював сповна значення своїх дій і не міг керувати ними.
Крім того, позивач не ставив питання про призначення судово-психіатричної експертизи.
Отже даючи оцінку зібраним доказам по справі у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання шлюбу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - недійсним.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 30 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 червня 2022 року.
Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук
О.О. Томин