Постанова                                          
Іменем України
 
26 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 359/844/20
провадження № 61-15079св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року у складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Голуб С. А., Ігнатченко Н. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.
 
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2013 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 16 січня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття.
 
На підставі зазначеного судового рішення, що набрало законної сили, 20 травня 2013 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області видав виконавчий лист № 2/359/593/13, який пред`явлено до виконання до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі -Бориспільського МР ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) та відкрито виконавче провадження № 43908860.
 
Посилаючись на те, що у період часу з 01 квітня 2016 року до 30 листопада 2017 року  ОСОБА_2  сплачував аліменти на утримання дитини не в повному обсязі, позивач просила стягнути з нього неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання сина  ОСОБА_3 в розмірі 34 288,60 грн.
 
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , за період з 01 квітня 2016 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 34 288,60 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Короткий зміст заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ухвали апеляційного суду
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами, у якій просила її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким закрити апеляційне провадження у справі.
 
На обґрунтування вимог заяви зазначала, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , подана на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2021 року не містить оригіналу його підпису. Апеляційну скаргу від імені відповідача підписано невідомою особою з наслідуванням його підпису. Незважаючи на наведене, апеляційний суд, у порушення пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційну скаргу не повернув, помилково відкривши апеляційне провадження, не закрив його а розглянув апеляційну скаргу відповідача по суті та задовольнив її. Наведена обставина, на думку заявника,  є істотною, що не встановлена судом апеляційної інстанції та не була їй відома на час розгляду справи. Після закінчення розгляду справи апеляційним судом та її повернення до суду першої інстанції, за наслідками ознайомлення 08 червня 2021 року з матеріалами справи, їй стало відомо, що апеляційна скарга не містить підпису особи, яка її подала - відповідача ОСОБА_2 . 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року відмовлено.
 
Ухвала суду мотивована тим, що наведені у заяві ОСОБА_1 про перегляд судового рішення обставини не є нововиявленими, а тому відсутні правові підстави для її задоволення. Твердження ОСОБА_1 про відсутність оригіналу підпису ОСОБА_2 у поданій апеляційній скарзі спростовуються наявною у матеріалах справи апеляційною скаргою відповідача на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2021 року, що містить його підпис.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції. Узагальнені доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та аргументи інших учасників справи
 
У вересні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року, у якій вона просила скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року. 
 
Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам її заяви про те, що істотна для розгляду справи обставина не була встановлена апеляційним судом, та не були і не могли бути відома їй на час розгляду справи. Лише після ухвалення судового рішення апеляційним судом їй стало відомо про невідповідність поданої відповідачем апеляційної скарги вимогам статей 43, 356 ЦПК України, оскільки вона не містить оригінального підпису особи, яка її подала. Наведена обставина не могла бути відома їй на час розгляду у суді апеляційної інстанції, оскільки справа розглядалася апеляційним судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи під час дії жорстких карантинних обмежень (режим червоної зони), встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Зазначена обставина не була відома і апеляційному суду на час ухвалення судового рішення, а тому виходячи з пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України, апеляційному суду належало скасувати постанову Київського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення про закриття апеляційного провадження у справі. 
 
Крім того, зауважила, що вона заявила відвід суддям Таргоній Д. О., Голуб С. А., Ігнатченко Н. В. на тій підставі, що суддею Таргоній Д. О. у цій справі 22 березня 2021 року одноособово постановлено ухвалу про відкриття апеляційного провадження, тоді як згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства зазначене питання має вирішуватися колегією суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів. Постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження суддею-доповідачем одноособово є безумовною підставою для скасування ухвали. Однак, заявлений нею відвід необґрунтовано відхилено, що свідчить про те, що справу розглянуто неповноважним складом суду.
 
У відзиві на касаційну скаргу, що надійшов до Верховного Суду у жовтні 2021 року, ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Житнікова Ю. В., просив відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 . Зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що зазначені у заяві 
ОСОБА_1 про перегляд судового рішення обставини не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2021 року підписана ОСОБА_2 особисто, складена з дотримання вимог статті 356 ЦПК України. Крім того, після отримання примірника апеляційної скарги, складення відзиву на неї, ОСОБА_1 не висловлювала сумнівів у тому, що апеляційна скарга не підписана відповідачем.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).
 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
 
Частинами першою, другою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Встановлено, що 15 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції з апеляційною скаргою на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2021 року. За формою та змістом подана ним апеляційна скарга відповідала вимогам статті 356 ЦПК України, що стало підставою для постановлення апеляційним судом ухвали від 22 березня 2021 року про відкриття апеляційного провадження та розгляду апеляційної скарги по суті. За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 прийнято постанову, якою скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
 
Апеляційним судом розгляд справ проведено у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, отримала копію апеляційної скарги та надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , у якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на її необґрунтованість та невідповідність доводів відповідача висновкам Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду у подібних правовідносинах. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не викладала сумнівів щодо достовірності підпису заявника на поданій апеляційній скарзі. 
 
Звертаючись до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року,  ОСОБА_1 посилалася на те, що нововиявленою є та обставина, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2021 року підписано не ним, а невідомою особою з наслідуванням його підпису, про що їй стало відомо лише 08 червня 2021 року після знайомлення з матеріалами справи в Бориспільському міськрайонному суді Київської області.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
 
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. 
 
Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
 
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
 
Для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них, а й те, що такі обставини не могли бути йому відомі на час розгляду справи.
 
Наведене дає підстави для висновку, що судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі 
№ 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18 (пункти 27, 28)).
 
Установивши, що наявна у матеріалах справи апеляційна скарга ОСОБА_2 містить його підпис, а також відсутність доказів, які б спростовували належність підпису на апеляційній скарзі саме відповідачеві, як і той факт, що позивачка брала участь у розгляді справи апеляційним судом, зокрема ознайомлювалася зі змістом апеляційної скарги та надавала свої заперечення проти викладених відповідачем у ній доводів, у яких не висловлювала сумнів щодо підпису відповідача на апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов обґрунтованих висновків про відсутність, визначених частиною другою статті 423 ЦПК України, підстав для перегляду постанови Київського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами.
 
Твердження заявника про розгляд і вирішення справи неповноважним складом апеляційного суду, з огляду на те, що в ухваленні судового рішення брали участь судді, яким нею було заявлено відвід, який, на її думку, є обґрунтованим не заслуговують на увагу, оскільки обставини, викладені у заяві ОСОБА_1 про відвід колегії суддів були предметом перевірки судді, який не входив до складу, що розглядала справу, за наслідками якої не встановлено підстав для сумніву в неупередженості колегії суддів Київського апеляційного суду складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Голуб С. А., Ігнатченко Н. В., про що постановлено ухвалу Київського апеляційного суду від 26 липня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про відвід суддів.
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про обґрунтованість заявленого позивачкою відводу, та за своїм змістом зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями суду під час розгляду справи по суті.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Узагальнюючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволеннякасаційної скаргиОСОБА_1 .
 
Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                    Г. І. Усик
А. С. Олійник
В. В. Яремко