ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9074/22	Головуючий у 1-й інстанції Марцинковська І.В. 	
Провадження № 22-ц/817/768/22 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 304090000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Парандюк Т. С., 
за участю секретаря - Панькевич Т.І. 
та позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/9074/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2022 року про повернення заяви про забезпечення позову, ухвалену суддею Марциновською І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, -
В С Т А Н О В И В:
19 липня 2022 року  ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення солідарно боргу в сумі 58 000 (п`ятдесят вісім тисяч) гривень, судові витрати покласти на відповідачів (а.с. 1-2).
19 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження земельної ділянки, площею 0,5541 га (кадастровий номер: 6124883500:01:002:0003, цільове призначення — для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, адреса: Тернопільська область, Підгаєцький район, с/рада Литвинівська), що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , та 2/5 часток квартири АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 (а.с. 3-4).
В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначила, що даний позов є позовом майнового характеру. При цьому відповідачі ухиляються від виконання боргових зобов`язань перед позивачем, відтак остання вважає, що є необхідним вжиття заходів забезпечення позову. За таких підстав відповідно до ст.150 ЦПК України позивач просить заяву задовольнити.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики з доданими до неї документами — повернуто заявнику (а.с. 13-14).
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2022 року про повернення заяви про забезпечення позову по справі №607/9074/22 — скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою (а.с. 15-21).
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що на момент подання заяви про забезпечення позову вона не мала технічної змоги надати документи, які підтверджують належність майна, на яке позивач просить накласти арешт та заборону відчуження, оскільки в даний час є обмеження доступу громадян до державних реєстрів, що пов`язано з воєнним станом в Україні, а суд фактично обмежив заявнику доступ до правосуддя під час воєнного стану, що є недопустимим. Вказує, що надані нею додатки до заяви про забезпечення позову не досліджувались судом належним чином. Адже, вона подала копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №154525895 від 30 січня 2019 року, який є документом, що посвідчує реєстрацію права власності особи на нерухоме майно. Твердження суду про те, що доказ, який би підтверджував вартість майна, на яке ОСОБА_1 просить накласти арешт та заборону відчуження є іншими відомостями, потрібними для забезпечення позову, у значенні вимог ст.151 ЦПК України, є надуманими. Вважає, що її заява в повному обсязі відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, а тому, вказані судом підстави для повернення заяви про забезпечення позову не ґрунтуються на вимогах процесуального закону. Посилається на те, що надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви (заяви) або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 своїм правом на відзив не скористалися.
У судовому засіданні адвокат Ханас І.О. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи викладеній в ній.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується розміщеними оголошеннями про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на веб-порталі судової влади України.
Згідно з частинами 11-12 статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України — неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржене судове рішення не відповідає, з огляду на таке.
Судом встановлено, що в обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач надала копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №154525895 від 30 січня 2019 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6124883500:01:002:0003, яка знаходиться за адресою: с/р Литвинівська Підгаєцького району Тернопільської області (а.с. 6).
Крім цього, позивачем надано копію інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №278266537 від 06 жовтня 2021 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 2/5 квартири загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 41,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7-8).
Повертаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що разом з тим до заяви про забезпечення позову не додані докази, які б підтверджували вартість майна, про обтяження якого просить позивач. Указане позбавляє суд можливості встановити співмірність застосування заходів забезпечення позову відповідно до заявлених позовних вимог з метою недопущення порушення прав і законних інтересів відповідачів. 
Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може, виходячи з такого.
У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Порядок та підстави забезпечення позову врегульовані окремою главою 10 ЦПК України, частина друга статті 149 якої передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Статтею 151 ЦПК України визначені вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову.
Зокрема, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до частини десятої статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Аналіз частини 10 статті 153 ЦПК України свідчить, що єдиною законодавчо закріпленою підставою для повернення заявнику його заяви про забезпечення позову є недодержання вимог, які визначені статтею 151 цього Кодексу.
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини “De Geouffre de la Pradelle v. France” // Series A N253-В).
Такої вимоги, що до заяви про забезпечення позову не додані докази, які б підтверджували вартість майна, про обтяження якого просить позивач, статтею 151 ЦПК України не передбачено.
Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув заяву про забезпечення позову.
Крім цього, частиною 3 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
Верховний Суд в постанові від 16 вересня 2020 року у справі №757/395/19-ц зазначив, оскільки суд першої інстанції заяву про забезпечення позову по суті не розглядав, а повернув її заявнику, то ухвалення судового рішення по суті апеляційним судом за наслідком розгляду такої заяви виходить за межі повноважень апеляційного суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2022 року про повернення заяви про забезпечення позову — скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи те, що спір між сторонами не вирішений, тому питання розподілу судового збору є передчасним.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  — задовольнити.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2022 року про повернення заяви про забезпечення позову — скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 серпня 2022 року.

Головуючий 
Судді