УХВАЛА
 
10 травня 2022 року
м. Київ
 
справа № 337/4896/20
провадження № 61-3911ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,                   Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада                    2021 року та на постанову Запорізького апеляційного суду від 04 лютого                 2022 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У листопаді 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом, та уточнивши позов, просило стягнути з відповідача на свою користь 9070,02 грн заборгованості за кредитним договором.
 
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2021 року в складі судді Ширіної С. А., залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 04 лютого 2022 року в складі колегії суддів Кухаря С. В., Крилової О. В., Полякова О. З., у задоволенні позову відмовлено.
 
26 квітня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ціна позову у справі № 337/4896/20 становить 9070,02 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Саме по собі посилання на підпункти а) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, без відповідного обґрунтування, не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі. 
 
Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE,  № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня                     1997 року).
 
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2021 року та на постанову Запорізького апеляційного суду від 04 лютого 2022 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                                Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                         І. О. Дундар
 
                                                                                                                         М. М. Русинчук