П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/12628/21	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) до ОСОБА_1 про стягнення сум заборгованості  з податку на доходи фізичних осіб та по військовому збору, -
В С Т А Н О В И В:
           20.07.2021 року позивач - Головне управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд сягнути з відповідача заборгованість  з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 176413,00 грн., по військовому збору в сумі 13286,95 грн. 
          В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та військовому збору виникла внаслідок проведеної відносно відповідача  перевірки щодо отриманих доходів від ПАТ «Укрсиббанк» за період з 01 січня по 31 грудня 2015 року, та несплати відповідачем вказаного податку та збору у добровільному порядку, відповідно до винесених відносно відповідача податкових повідомлень-рішень та в подальшому податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) які набули статусу узгоджених. 
Позивач вказував, що контролюючим органом були здійснені всі заходи спрямовані для погашення податкової заборгованості, однак, вищевказані дії Головного управління ДПС в Одеській області не призвели до повного погашення податкового боргу.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року, ухваленим в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права).
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області (відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою вимогу ПК України щодо обов`язку  фізичної особи – платника податків, у разі зміни свого місця проживання, повідомити про зміну своєї податкової адреси територіальний орган ДПС за новим місцем проживання. 
В додаткових поясненнях апелянт вказує на те, що відповідно до довідки №Г3-49741-ю/л ввід 05.03.2021 року  про реєстрацію місця проживання / перебування фізичної особи на території м. Одеси за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , шо не заперечує інформацію, яка наявна у даних з Державного реєстру фізичних осіб інформаційно-телекомунікаційної системи податкового органу, та відповідно до якої саме на цю адресу були направлені податкове повідомлення-рішення та податкова вимога. Вказане, на думку апелянта, спростовує висновки суду першої інстанції щодо недотримання контролюючим органом вимог податкового законодавства стосовно направлення  платнику податків  податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги.
Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що в період з 22.05.2019 року по 04.06.2019 року податковим органом  була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 з питань декларування отриманих доходів від ПАТ «Укрсиббанк», своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складений відповідний акт від 11.06.2019 року №1129/15-32-12-05/ НОМЕР_1 (а.с 15-18), в якому були зафіксовані такі порушення:
- п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п.п. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179 ст. 179 ПК України – не подання податкової декларації про майновий стан і доходи  за 2015 рік у строк до 01.05.2016 року;
- п. 164.1, п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2  мт. 164, п.п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п. 177.5, 179.7 ст. 179 ПК України – заниження суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 140994,40 грн. за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року;
- п.п.1.2, п. 1.4, п. 1.5, п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, ст. 163, п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 168.4 ст. 168, п.п.168.2.2 п. 168.2 ст. 168 ПК України – донараховано  військового збору у розмірі 10629,56 грн.
Акт перевірки від 11.06.2019 року №1129/15-32-12-05/ НОМЕР_1 був надісланий відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , але повернутий з відміткою пошти про причини невручення від 12.07.2019 року «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 25-27).
На підставі акту перевірки від 11.06.2019 року №1129/15-32-12-05/ НОМЕР_1 , податковий орган прийняв такі податкові повідомлення рішення:
- від 21.08.2019 року №0029821305 (а.с. 19) про збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в у загальній сумі 176243 грн. ( за податковим зобов`язанням – 140994,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 35248,60 грн;
- від 21.08.2019 року №0029831305 (а.с. 23) про застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 170 грн.;
- від 21.08.2019 року №0029841005 (а.с. 24) про збільшення ОСОБА_1 суми гршового зобов`язання зі сплати військового збору на загальну суму 13286,95 грн. (за основним  зобов`язанням – 10629,56 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 2657,39 грн.).
Відповідно до матеріалів справи, вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , але поштове відправлення повернуте з відміткою пошти про причини невручення «за закінченням встановленого строку зберігання» (20-22).
11.10.2019 року контролюючим органом була прийнята  податкова вимога  №185398-20 на суму податкового боргу 189699,95 грн. (а.с. 13), яка відповідно до розрахунку (а.с. 5) складається з визначених відповідачу податкових зобов`язань  відповідно до податкових повідомлень-рішень від 21.08.2019 року. Податкова вимога була направлена відповідачу за адресою: АДРЕСА_3 , та яке було повернуте з відміткою пошти від 02.12.2019 року про причини невручення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 14).
Відповідно до наданої роздруківки інтегрованої картки платника (а.с. 7-12) станом на 31.12.2020 року  податковий борг відповідачем не сплачений.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до копії довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 05.03.2021 року №Г3-49741-ю/л про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території міста Одеси (а.с. 28), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі – 19791106-00062, знята з 17.10.2018 року з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області наданої на запит суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Знята з реєстрації 17.10.2018 року та наразі зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.40).
Також, матеріали справи містять копію відповіді ГУ ДМС України в Одеській області від 13.09.2018 року, на запит податкового органу щодо доступу до персональних даних (а.с.43, 42-зворт, 43), відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 16.07.2001 року за адресою АДРЕСА_5 . На відповіді міститься лише печатка податкового органу (а.с. 43).
Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до матеріалів справи, а ні акт перевірки, а ні податкові повідомлення-рішення, а ні податкова вимога – не надсилалися Головним управлінням ДПС в Одеській області ОСОБА_1 за місцем її проживання, внаслідок чого, через не отримання відповідачем (не надіслання відповідачу) податкових повідомлень-рішень, сума заявленої до стягнення заборгованості не набула характеру узгодженого податкового зобов`язання, а тому, у податкового органу були відсутні підстави для надсилання податкової вимоги у порядку пункту 59.1 статті 59 ПК України та стягнення податкового боргу згідно з положеннями пункту 87.11 статті 87 ПК України.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 19 Основного Закону встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин – визначення податкового зобов`язання), орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
За приписами п.п. 19-1.1.45 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України до функцій контролюючих органів віднесено звернення до суду у випадках, передбачених законодавством.
При цьому, контролюючі органи, під час виконання своїх функцій, мають право отримувати безоплатно від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, у тому числі від органів, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів), інформацію, документи і матеріали щодо платників податків (п.п. 20.1.3. п. 20.1 ст. 20 ПК України); визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків (п.п. 20.1.8 п. 20.1. ст. 20 ПК України); застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України (п.п. 20.1.9 п. 20.1. ст. 20 ПК України).
У відповідності до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.п. 14.1.156. п. 14.1. ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до п.п. 14.1.157. п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Згідно з п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 14.1.153. п. 14.1. ст. 14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
За приписами абзацу першого п. 58.1. ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (абз. 1 п.п. 58.2 ст. 58 ПК України).
Відповідно до  п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу (листування в електронній формі). У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
За приписами абзацу четвертого п. 58.3 ст. 58 ПК України у разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Таким чином, податкове зобов`язання, визначене податковим органом у податковому повідомлені–рішенні, є неузгодженим грошовим зобов`язанням, яке набуває статусу узгодженого грошового зобов`язання лише у разі дотримання податковим органом порядку вручення такого податкового повідомлення-рішення та за умови його не оскарження у строки та в порядку встановленому чинним законодавством. При цьому, у разі визначення суми грошового зобов`язання контролюючим органом, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків процедури оскарження (п. 57.3 ст. 57 ПК України).
Тільки після того, як податкове зобов`язання набуло статусу узгодженого грошового зобов`язання, воно є податковим боргом, стосовного якого контролюючий орган приймає податкову вимогу, та надсилає її платнику податку не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. 
Апеляційний суд зазначає, що після отримання платником податку податкової вимоги та не сплати податкового боргу, контролюючий орган вживає заходи  погашення податкового боргу, зокрема і звернення до суду з позовом про стягнення сум податкового боргу.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для правильного вирішення спору слід  встановити, чи набули податкові зобов`язання визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 21.08.2019 року статусу узгодженого грошового зобов`язання.
Як підтверджено матеріалами справи та не спростовано доводами апеляційної скарги на час прийняття податкових повідомлень-рішень – 21.08.2019 року, ОСОБА_1 була знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . 
При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції відхиляє доводи контролюючого органу щодо інформації стосовно  реєстрації місця проживання відповідача, яка міститься в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, оскільки така інформація була актуальна станом на 13.09.2018 року та її актуальність була перевірена податковим органом, а ні під час проведення перевірки, а ні під час листування з відповідачем. 
При цьому, апеляційний суд зазначає, що отримання  інформації щодо реєстрації місця проживання та стану її актуальності є діями податкового органу, які він має право вчиняти з метою виконання своїх функцій, що узгоджується із приписами п.п. 20.1.3. п. 20.1 ст. 20 ПК України. 
Посилання апелянта, як в апеляційній скарзі, так і в додаткових поясненнях на довідку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про реєстрацію місця проживання / перебування фізичної особи на території м. Одеси №Г3-49741-ю/л від 05.03.2021 року є помилковим, оскільки ця довідка містить інформацію не щодо місця реєстрації відповідача, а щодо дати зняття з реєстрації (17.10.2018 р.) та місця проживання з якого відповідача знято з реєстрації ( АДРЕСА_1 ).
При цьому, надана до додаткових пояснень копія довідки Головного управління ДПС в Одеській області, щодо місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_5 , з печатками органу, яким надана довідка, апеляційним судом відхиляється, оскільки в цій довідці інформація вказана станом на 13.09.2018 року, в той час як 17.10.2018 року відповідач була знята з реєстрації вже за адресою: АДРЕСА_1 .
Також апеляційний суд відхиляє і доводи щодо обов`язку відповідача повідомляти про зміну у даних, які вносяться до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, а саме, з огляду на фактичні обставини цієї справи, інформацію щодо зміни реєстрації місця проживання, з огляджу на таке.
Відповідно до абзацу першого п. 70.1. ст. 70 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків. 
До Державного реєстру фізичних осіб - платників податків вноситься інформація, зокрема, про осіб які є громадянами України (аб. 2-3 п. 70.1. ст. 70 ПК України). 
До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення вноситься окрім іншого і інформація  про місце проживання (п.п. 70.2.4 п. 70.2 ст. 70 ПК України).
При цьому, пунктом 70.6 ст. 70 ПК України встановлено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи внутрішніх справ, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця. Порядок подання такої інформації та взаємодії суб`єктів інформаційних відносин визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затверджений Постановою КМУ №1386 від 21.12.2011 року.
Так, за приписами п. 5 Порядку подання інформації, ДМС подає щомісяця до 10 числа ДФС інформацію про внесення до відповідних реєстрів або зміну даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків у тому числі про фізичних осіб, місце проживання яких зареєстровано (знято з реєстрації) у відповідному населеному пункті, із зазначенням прізвища, імені, по батькові, дати і місця народження, місця проживання (країна, регіон, район, населений пункт, вулиця, номер будинку (корпусу) і квартири (до і після реєстрації), серії та номера паспорта, свідоцтва про народження або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ.
Таким чином, оскільки позивач є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, у якому, серед іншого, фіксується місце проживання фізичних осіб - платників податків, суд першої інстанції дійшов висновку, що не отримання ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень сталося через помилку допущену контролюючим органом, а тому, вказані повідомлення-рішення вважаються такими, що не вручені платнику податків. 
Податкові повідомлення-рішення від 21.08.2019 року не надсилались контролюючим органом за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що  визначене контролюючим органом податкове зобов`язання не набуло статусу узгодженого грошового зобов`язання, а отже не є податковим боргом який підлягає стягненню у судовому порядку, внаслідок чого відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.
Стосовно інших посилань апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі №420/12628/21 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 28.07.2022 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.