П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/4491/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В.   
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
20 квітня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Григорук В.С., 
позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Маринюка Р.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо припинення виплати призначеної йому пенсії у період з 01.04.2015 по 31.12.2015;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити йому пенсію за період з 01.04.2015 по 31.12.2015 у розмірі 33349,05 гривень;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області виплати пенсії за період з 01.04.2015 по 31.12.2015 у межах суми стягнення за один місяць у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України.
Чернівецький окружний адміністративний суд ухвалою від 25.01.2022 позов залишив без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Водночас, після відкриття провадження у справі судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом із порушенням строків звернення. Відтак, ухвалою суду від 20.01.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Підставою для залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження слугувало те, що позивач звернулася до суду із позовною заявою щодо оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо виплати призначеної йому пенсії у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 після сплину шестимісячного строку.
21.01.2021 від позивача до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява на усунення недоліків, в якій наголошує, що ухвалою від 14 вересня 2022 року у справі №600/4491/21-а даний позов вже було залишено без руху з аналогічних причин та встановлено строк для усунення недоліків. 20.09.2021 було подано до суду заяву з обґрунтуванням причини пропуску строку. Ухвалою від 24 вересня 2022 року у справі № 600/4491/21-а наведені у вказаній заяві причини пропущення строків звернення до суду суддя визнав поважними, було задоволено заяву про поновлення строків та відкрито провадження у справі.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Відповідно до правової позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 у спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Водночас, Верховний Суд зазначає про те, що  пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
У зв`язку з цим Верховний Суд дійшов висновку про те, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого позивачка повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивачка почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почала вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.
Як встановлено судом першої інстанції, позивачем оскаржуються дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо припинення виплати призначеної йому пенсії у період з 01.04.2015 по 31.12.2015.
Також встановлено, що у даній справі № 600/4491/21-а, як видно з матеріалів позову, позивачу здійснювалося нарахування пенсії. Відтак, з дня отримання, або ж у даному випадку неотримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія він вважається такою, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
До того ж, як свідчать матеріали позову та доводи позивача, позивач був обізнаний про те, що після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII нарахування пенсії у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 р. йому припинено.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивач звернувся до суду із позовною заявою щодо оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо виплати призначеної йому пенсії у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 після сплину шестимісячного строку.
Разом з тим встановлено,  що згідно ухвали суду першої інстанції від 24.09.2021у у даній справі визнати поважними причини пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом та поновлено пропущений строк звернення до суду.
Однак, у відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує на пропуск позивачем строку на звернення до суду з тих підстав, що позивач 12.01.2016 звертався до Головного управління із заявою про поновлення виплати пенсії з 01.01.2016. Тобто, 12.01.2016 позивачу стало відомо про можливе порушення його права на виплату пенсії, і тому саме з цієї дати необхідно вираховувати строк з якої проводиться виплата пенсії позивача.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, у даному контексті варто звернути увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а. Так Велика Палата Верховного Суду вважає, що, визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Тобто, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.
При цьому, згідно частини 4 статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Саме на такий процесуальний порядок дій щодо наслідків пропустку строку звернення до суду неодноразово вказувала Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постановах від 25 червня 2019 року у справі № 9901/821/18, від 09 грудня 2021 року у справі № 9901/241/21.
Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі від 24.09.2021 року висновок про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним.
Натомість, в ухвалі про залишення позову без руху від 20.01.2022 суд першої інстанції повторно вказав позивачеві на недоліки позовної заяви, а саме на пропуск строку звернення до суду. Однак до суду не надано жодних доказів, які б вказували про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій щодо звернення до суду у встановлений строк.
З огляду на викладене та зважаючи на встановлені у цій справі фактичні обставини, зокрема непропорційно великий період пропуску установленого процесуальним законом строку звернення до суду та недоведеність обставин, які б безумовно свідчили про об`єктивну неможливість вчасного оскарження дій пенсійного органу, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі частини 4 статті 123 КАС України та пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України.
Доводи апеляційної скарги із посиланням на ч. 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деякий інших осіб" про те, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначена норма стосується нарахованих сум пенсії, не отриманих пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, а не сум пенсії, що має бажання отримати позивач.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі   25 квітня 2022 року.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.