ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року 
м. Київ
справа № 810/3859/16
адміністративне провадження № К/9901/11591/19 

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,  

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2017 (cуддя - Балаклицький А.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 (головуючий суддя - Костюк Л.О., судді:                  Бужак Н.П., Кузьменко В.В.) у справі №810/3859/16.

встановив:
Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - ГУ ДФС у Київській області) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом, в якому  просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в розмірі 25000,00 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2017, залишеною без змін ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019, в позові відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій,                                     ГУ ДФС у Київській області оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2017, ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

В обґрунтування своїх вимог ГУ ДФС у Київській області вказує на те, що спірна сума заборгованості виникла у зв`язку з несплатою грошового зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення від 06.10.2015 №6909-17, а тому підлягає стягненню в судовому порядку.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.10.2015 №6909-17, згідно з яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25000,00 грн.

Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області виставлено відповідачу податкову вимогу форми «Ф» від 11.02.2016 №221-23/1 на суму 25000, 00 грн. 

У зв`язку з несплатою суми податкового зобов`язання, нарахованого згідно вищезазначеного податкового повідомлення-рішення, Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області звернулась з позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми податкового боргу в розмірі 25000,00 грн. 

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з положеннями підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Вимогами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, який подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Вирішуючи даний спір судом апеляційної інстанції встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 06.10.2015 №6909-17, згідно з яким відповідачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25000,00 грн. було оскаржено в судовому порядку.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 17.05.2017, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2017, у справі №810/951/17  позов задоволено. 

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 № 3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, з`ясовано, що постановою Верховного Суду від 29.07.2021 постанову Київського окружного адміністративного суду від 17.05.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2017 у справі №№810/951/17  залишено без змін.

Згідно з частиною четвертою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За наведених обставин та з урахуванням того, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.10.2015 №6909-17 про нарахування суми грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення з відповідача податкового боргу згідно з податковою вимогою від 11.02.2016 №221-23/1 на суму 25 000, 00 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
постановив:
Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16.01.2017 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі №810/3859/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева Р.Ф. Ханова