Справа № 461/1310/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 33/811/591/22                 Доповідач: Урдюк Т.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

29 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю представника Львівської митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І., захисника Безбородька Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Банаха Романа Васильовича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 травня 2022 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, 

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 Митного кодексу України - закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Вилучений згідно з протоколом №2684/20900/21 від 21 грудня 2021 року товар - повернуто ОСОБА_1 . 
Згідно з  протоколом про порушення митних правил, 20 грудня 2021 року близько 23 год. 00 хв. в зону митного контролю на в`їзд в Україну по смузі руху «червоний коридор» митного поста «Краковець» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому гр. ОСОБА_1 слідував як водій. Для здійснення митного оформлення гр. ОСОБА_1 , подав митну декларацію, в якій заявив про наявність у нього особистих вживаних речей в кількості 7 сумок.
Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів, які є обов`язковими для письмового декларування, або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Після завірення декларацій штампом «Під митним контролем № 221», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділені транспортного засобу (без ознак приховування) було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, без ознак використання, а саме: одяг новий в асортименті загальною кількістю 48 шт. Про наявність зазначеного товару гр. ОСОБА_1 у процесі декларування не заявив та у митній декларації не вказав, тобто порушив ст. 257 Митного кодексу України. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України вищевказаний товар шляхом недекларування, тобто, не заявивши за встановленою формою точні відомості про нього, а саме - про його наявність та кількість. Даний товар, у встановленому порядку не був задекларований і був виявлений під час проведення митного контролю транспортного засобу.
Вартість вилученого товару згідно з описом предметів та висновку експерта СЛЕД від 28.01.2022 № 1420003301-0065 становить 968 628,60 грн. Автор протоколу зазначає, що зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.472 МКУ.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, представник Львівської митниці Держмитслужби Банах Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 968 628,60 грн та конфіскації товару. Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання товару на складі митниці.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова є необ`єктивною, немотивованою та підлягає скасуванню. Зокрема, вказує на те, що у митній декларації ОСОБА_1 зазначив про наявність у нього особистих вживаних речей в кількості 7 сумок, однак під час проведення огляду транспортного засобу, було виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: новий одяг в асортименті загальною кількістю 48 штук. У наданому письмовому поясненні ОСОБА_1 зазначив, що виявлений товар перевозив через митний кордон з Німеччини за винагороду, пасажири відношення до нього не мають. Вартість вилученого товару згідно з висновком експерта СЛЕД від 28 січня 2022 року №1420003301-0065 становить 968 628,60 грн.
Зазначає, що ОСОБА_1 не задекларував товар свідомо. При цьому апелянт не погоджується з висновком суду, що вартість вилученого згідно з протоколом товару становить менше, ніж 500 євро, а тому товар не підлягав декларуванню та не мав би оподатковуватись. Вважає, що інформація щодо вартості товару нічим належно не доведена, а ціна товару є в кілька разів нижчою, ніж та, що вказана у висновку експерта Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України від 28 січня 2022 року №1420003301-0065.
Також апелянт покликається на те, що вилучений в ОСОБА_1 товар не входить до переліку особистих речей, зазначених у ст. 370 МК України, а тому підлягає оподаткуванню.
У судовому засіданні представник Львівської митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. просив апеляційну скаргу задовольнити з мотивів, викладених у ній.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився. Його захисник Безбородько Т.М. зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 . Крім того, захисник заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що така не ґрунтується на вимогах закону.
Заслухавши позицію учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 489 МК та ст. 280 КУпАП посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вважаю, що зазначені вимоги закону при розгляді справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 в суді першої інстанції були дотримані.
Згідно з протоколом про порушення митних правил № 2684/20900/21 від 21 грудня 2021 року, ОСОБА_1 допустив недекларування товару, а саме: одягу нового в асортименті загальною кількістю 48 шт.
Статтею 472 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Відповідно до вимог ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною 1 ст. 374 МК України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.
Згідно з ч. 4 ст. 374 Митного кодексу України, товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші ніж відкриті для повітряного сполучення пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг.
При цьому суддею першої інстанції вірно не було взято до уваги висновок експертизи Управління товарознавчої, інженерно-технічної та криміналістичної експертизи Державної митної служби України №1420003301-0065 від 28 січня 2022 року, відповідно до результатів якого вартість товару, а саме: одягу нового в асортименті загальною кількістю 48 шт. становить 968 628,60 грн. Зокрема, зазначений висновок не містить даних про те, з якими саме об`єктами було здійснено порівняння товарів щодо яких здійснено експертизу, не долучено будь-яких матеріалів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено конкретних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваними товарами, при цьому Інтернет-ресурси, з яких взято вартість товарів, не містять посилань на конкретні товари. Також експертом не зазначено, які саме стандарти та технічні умови до даного виду товару він використовував; не вказано код товару Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності; не надані відомості з митних баз Держмитслужби щодо подібних (аналогічних) товарів, що імпортуються в Україну. До того ж, вилучений товар ввозився в Україну з-за кордону, однак для визначення його вартості використовувались національні Інтернет-сайти, тобто вартість визначалась на підставі цін внутрішнього ринку, а не рівня світових цін. 
Водночас, власником товару ОСОБА_1 надано рахунок-фактуру від 17 грудня 2021 року № 0352/2021 про те, що ним було придбано одяг на загальну суму 2160 польських злотих, що станом на 20 грудня 2021 року становило 466 євро.
Так, відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а згідно п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
З огляду на наведене, суддею першої інстанції правильно було взято до уваги надані стороною захисту документи, що підтверджують вартість виявленого у ОСОБА_1 товару, відповідно до яких сумарна вартість товару становила 466 євро, відтак доводи апеляційної скарги представника митного органу щодо безпідставності неврахування висновку експерта Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України не заслуговують на увагу.
Відтак вважаю, що суддею місцевого суду зроблені правильні висновки про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки долучені до матеріалів справи органом митного контролю документи не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 472 КУпАП. Таких доказів не здобуто і під час розгляду справи суддею апеляційної інстанції.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя, відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, тому доводи апеляційної скарги про необ`єктивність, невмотивованість, незаконність та безпідставність прийнятого рішення є необґрунтованими. 
З огляду на наведене, постанова судді першої інстанції є вмотивованою, а підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі представника Львівської митниці Банаха Р.В., апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 17 травня 2022 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Банаха Романа Васильовича – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Урдюк Т.М.