ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року	Львів	Справа № 140/14809/21 пров. № А/857/7022/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року (головуючий суддя Костюкевич С.Ф., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області,Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про визнання дій протиправними щодо відмови у виплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити визначену п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 визначену п. 7-1    розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати таке та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Пенсія за вислугу років працівникам охорони здоров`я призначається відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ та Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, із змінами.
Відповідно до зазначеного Переліку (розділ «Охорона здоров`я) право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) закладів охорони здоров`я.
Переліком закладів охорони здоров`я, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385, до амбулаторно-поліклінічних закладів віднесені, зокрема, пункти охорони здоров`я (здоровпункти). Такі пункти створювалися на підприємствах для організації медичної допомоги працівникам цих підприємств, але входили до складу поліклініки або амбулаторії.
Пункти охорони здоров`я, які функціонують на підприємствах та пройшли державну акредитацію як заклади охорони здоров`я, відносяться до закладів охорони здоров`я, робота в яких на посадах лікарів та середнього медичного персоналу дає право на пенсію за вислугу років.
При обчисленні спеціального стажу не враховано періоди роботи з 02.10.1993 по 30.06.1998 на посаді лікаря-терапевта здоровпункту Луцького підшипникового заводу.
На дату призначення пенсії за віком страховий страж позивачки на посаді лікаря та середнього медичного персоналу у закладах охорони здоров`я становив 28 років 4 місяці 1 день.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі № 140/2806/21 зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до спеціального стажу період роботи з 02 жовтня 1993 року по 30 червня 1998 року на посаді лікаря-терапевта здоровпункту Луцького підшипникового заводу (Орендне- підприємство « 28 Державний підшипниковий завод», ВАТ «Луцький підшипниковий завод (ДПЗ-28)», ВАТ «Луцький підшипниковий завод» відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі № 140/2806/21 позивачці було проведено перерахунок пенсії з 28.09.2020 та враховано до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 02 жовтня 1993 року по 30 червня 1998 року.
11.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 032350010614 від 12.10.2021 позивачці відмовлено у проведенні перерахунку пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Оскільки, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року № 140/2806/21 не містить зобов`язання призначити та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону, та відсутністю 30 років на посадах які дають право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788 на момент звернення за призначенням пенсії за віком, відтак підстав для проведення перерахунку пенсії, немає.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 246 КАС України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначаються висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.
Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції, а тому повинна містити чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, апеляційної чи касаційної скарги.
Апелянт зазначає, що відповідно до пункту 7 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 встановлено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Оскільки позивачка перебуває на обліку та отримує пенсію за віком згідно Закону №1058-ІУ в головному управлінні Пенсійного фонду у Волинській області, відтак нарахування та виплата грошової допомоги визначеної п.7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058-ІУ у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, відноситься до компетенції вище зазначеного головного управління.
Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції, щодо визнання протиправними дій головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії за віком, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 визначену п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, є протиправним та необґрунтованим.
Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції в порушення ст.ст. 90, 242 КАС України та п. 9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 в рішенні від 15.03.2022 не взяв до уваги доводи та докази, на які посилається головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 28.09.2020 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На звернення позивача щодо питання виплати грошової допомоги, ГУ ПФУ у Волинській області листом від 28.12.2020 № 17416-17542/3-02/8-0300/20 повідомило, що на день досягнення пенсійного віку у позивача не нараховувалось 30 років страхового стажу в закладах освіти на відповідних посадах. Для проведення виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій не було підстав. Відповідач додатково зазначив, що період роботи з 02.10.1993 по 30.06.1998 на посаді лікаря-терапевта здоровпункту Луцького підшипникового заводу можливо зарахувати до спеціального стажу за умови документального підтвердження, що здоров пункт входив до складу поліклініки або амбулаторії, або пройшов державну акредитацію як заклад охорони здоров`я.
09.02.2021 ОСОБА_1 звернулась із заявою до відповідача щодо зарахування періоду роботи з 02.10.1993 по 30.06.1998 на посаді лікаря-терапевта здоровпункту Луцького підшипникового заводу до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 19.02.2021 № 1263-1123/3-02/8-0300/21 відмовлено позивачу в зарахуванні періоду роботи з 02.10.1993 по 30.06.1998 на посаді лікаря-терапевта здоровпункту Луцького підшипникового заводу до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на день призначення пенсії (28 років 4 місяці 1 день).
Позивач, вважаючи дії пенсійного органу щодо відмови їй у зарахуванні стажу протиправними, звернулась до суду.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі № 140/2806/21 позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи з 02 жовтня 1993 року по 30 червня 1998 року на посаді лікаря-терапевта здоровпункту Луцького підшипникового заводу (Орендне підприємство « 28 Державний підшипниковий завод», ВАТ «Луцький підшипниковий завод (ДПЗ-28)», ВАТ «Луцький підшипниковий завод») до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 02 жовтня 1993 року по 30 червня 1998 року на посаді лікаря-терапевта здоровпункту Луцького підшипникового заводу (Орендне підприємство « 28 Державний підшипниковий завод», ВАТ «Луцький підшипниковий завод (ДПЗ-28)», ВАТ «Луцький підшипниковий завод») відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
11.10.2021 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій згідно п.7-1 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12.10.2021 ГУ ПФУ у Хмельницькій області прийнято рішення № № 032350010614 про відмову у проведенні перерахунку пенсії, оскільки рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі №140/2806/21 не містить вимоги щодо зобов`язання призначити та виплатити позивачу грошової допомоги, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону 1058-IV, та відсутністю 30 років на посадах, які дають право на призначення вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону №1788 на момент звернення за призначенням пенсії за віком, підстав для проведення перерахунку пенсії, немає.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі - Порядок №1191).
Згідно з п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909    (далі    Постанова № 909).
Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-ІV) та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону (№1058-ІV), працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (№1788-ХІІ), і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
З огляду на це, правильним є висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі №466/5637/17.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, зокрема в установах: дитячі будинки, дитячі трудові та виховно-трудові колонії, дитячі приймальні пункти і приймальники- розподільники для неповнолітніх, логопедичні пункти і стаціонари, школи-клініки.
У примітці 2 до Переліку № 909 встановлено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 за № 892/7180, не передбачено обмеження у призначенні пенсій медичним працівникам амбулаторно-поліклінічних закладів, зокрема, пунктів охорони здоров`я (здоровпунктів).
Згідно із поясненнями до Переліку закладів охорони здоров`я, пункт охорони здоров`я (здоровпункт) створюється на підприємствах в установах, організаціях і входить до складу поліклініки або амбулаторії.
Як вірно зауважив суд першої інстанції, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 позов ОСОБА_1 про зарахування періоду роботи до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» задоволено повністю, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неврахування ОСОБА_1 періоду роботи з 02 жовтня 1993 року по 30 червня 1998 року на посаді лікаря-терапевта здоровпункту Луцького підшипникового заводу (Орендне підприємство « 28 Державний підшипниковий завод», ВАТ «Луцький підшипниковий завод (ДПЗ-28)», ВАТ «Луцький підшипниковий завод») до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період роботи з 02 жовтня 1993 року по 30 червня 1998 року на посаді лікаря-терапевта здоровпункту Луцького підшипникового заводу (Орендне підприємство « 28 Державний підшипниковий завод», ВАТ «Луцький підшипниковий завод (ДПЗ-28)», ВАТ «Луцький підшипниковий завод») відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
ГУ ПФУ у Волинській області на виконання вищезазначеного рішення здійснило перерахунок пенсії позивача з 28.09.2020 та врахувало до спеціального стажу відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 02 жовтня 1993 року по 30 червня 1998 року, тому відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 склав 41 рік 4 місяці 7 днів, у тому числі: 33 роки 3 місяці 17 днів - стаж на посаді працівника охорони здоров`я, що дає право позивачу на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також, судом першої інстанції при розгляді даної справи підставно враховано, що Велика Палата Верховного Суду вирішуючи спори, пов`язані із застосуванням постанови № 909, дійшла висновків про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів ПФУ до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.
Така позиція Великої Палати Верховного Суду була висловлена у постановах від 29 серпня 2018 року у справі №492/446/15-а, від 30 січня 2019 року у справі №876/5312/17 та від 13 лютого 2019 року у справі №233/4308/17.
Правовими положеннями ч.5    ст. 242 КАС України    передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов обгрунтованого висновку, що ГУ ПФУ у Хмельницькій області було розглянуто заяву позивача про виплату їй грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та прийнято рішення про відмову позивачу у виплаті такої допомоги правильно, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними дій    Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2022 року по справі № 140/14809/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін