П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 509/232/22	
Головуючий в 1 інстанції: Козирський Є.С.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
при секретарі судового засідання - Болтушенка А.О.,
за участю позивача ОСОБА_1 та представника апелянта Білоус Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області  на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 квітня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області сержанта поліції Боговика Євгена Миколайовича, Національної поліції України в особі ГУНП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

14 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного  суду з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову сержанта поліції відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області Боговик Євгена Миколайовича від 01 січня 2022 року серії ЕАО №519800, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він не вчиняв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.121 КупАП. Крім того, позивач наголосив, що відповідачем до постанови не долучено будь - яких доказів на підтвердження не освітлення заднього державного номеру автомобіля, яким він керував. Позивач також зазначив, що він не керував транспортним засобом.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та ОСОБА_1 правомірно притягнуто до відповідальності у зв`язку із тим, що на транспортному засобі, яким керував позивач, задній держаний реєстраційний номер був не освітлений в темну пору року. 
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову сержанта поліції Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області Боговик Євгена Миколайовича від 01.01.2022 року серії ЕАО №519800 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення передбачене ч.6 ст.121 КУпАП України, справу про адміністративне правопорушення закрито.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ НП в Одеській області подало  апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки відеофіксації, долученої до відзиву на позовну заяву, яка підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
01 січня 2022 року сержантом поліції ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Боговик Є.М. винесено постанову серії ЕАО №5198001 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Постановою встановлено, що 01.01.2022 року о 02:41:09 у смт. Овідіополь, по пров. Медичному, 3, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Sierra д/н НОМЕР_1 з неосвітленим державним знаком, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено вини позивача у скоєнні порушення, передбаченого п.2.9 «в» ПДР України. 
Судова колегія погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до   Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353, встановлений  Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що  учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього  Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно п. 2.9. "в" ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знаку або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Частиною 6 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, відповідно ч. 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 1 ст. 73 КАС України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Зі змісту ст. 251 КУпАП України та ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) - при складенні постанови про накладення адміністративного стягнення та судом при розгляді справи щодо оскарження даної постанови в порядку адміністративного судочинства, встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою  попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Частина 2 ст.77 КАС України покладає обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову в справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Отже, обов`язок доказування наявності в діях позивача адміністративного правопорушення, в даному випадку, покладається саме на відповідача.
На підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення п.2.9 «в» ПДР позивачем, відповідачем до відзиву на позовну заяву та до апеляційної скарги долучені два відеозаписи.
Разом з тим, уважно дослідивши надані відповідачем відеозаписи, колегія суддів доходить висновку, що вони не підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного порушення, а саме керування транспортним засобом Ford Sierra д/н НОМЕР_1 , з неосвітленим заднім державним знаком. 
Більш того, з відеозапису вбачається, що державний номер автомобіля позивача був освітлений та читабельний у темну пору доби.
Тобто відповідачем належними та допустимими доказами не доведено вини позивача у скоєнні порушення, передбаченого п.2.9 «в» ПДР України
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч.3  ст.272 КАС України  судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями  273-277,  282-286  цього  Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст.286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській  області - залишити без задоволення.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04 квітня 2022 року - залишити без змін.
Постанова  апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко