КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а,inbox@kia.court.gov.ua
                        
Єдиний унікальний номер справи № 359/6464/21                                                Головуючий у суді першої інстанції - Борець Є.О.
Номер провадження № 22-ц/824/4617/2022                                             Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України 
           02 травня 2022 року                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
Яворського М.А. (суддя-доповідач),        Кашперської Т.Ц.,           Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
ВСТАНОВИВ:
          26 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою  про ухвалення у справі додаткового рішення суду в частині розподілу судових витрат, мотивуючи її тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрований в реєстрі за №519, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» боргу за кредитним договором №34374-28-07-2 від 20 вересня 2007 року в розмірі 25033 гривень 12 копійок та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, в розмірі 700 гривень. Однак, судовим рішенням залишилось не вирішеним питання про відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору за пред`явлення позову в розмірі 908 гривень 00 копійок, судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 454 гривень 00 копійок, поштових витрат позивача в розмірі 86 гривень 00 копійок, компенсації транспортних витрат адвоката в розмірі 350 гривень 00 копійок, гонорару адвоката в розмірі 5000 гривен та витрат на оплату послуг адвоката у судових засіданнях в розмірі 2000 гривень. Загальний розмір судових витрат, яких зазнала ОСОБА_1 становить 8798 гривень 00 копійок. Тому представник позивача просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь його довірителя судові витрати в розмірі 8798 гривень 00 копійок.
          Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи, в розмірі 86 гривень 00 копійок. У задоволенні заяви в частині вимоги про стягнення судових витрат в більшому розмірі відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції  скасувати додаткове рішення місцевого суду в частині відмови у стягнення судових витрат та задовольнити подано заяву у повному обсязі, стягнувши із відповідача на користь позивача 7350 грн понесених витрат із яких 7000 грн витрат по оплаті правничої допомоги адвоката та 350 грн  витрат на проїзд до суду. 
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції вирішуючи подану позивачем заяву не правильно застосував норми процесуального законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини. Зокрема ст. 137 ЦПК України передбачено  право сторони  у справі на  стягнення із іншого учасника процесу витрат  на правничу допомогу, не лише в разі фактичного понесення  цих витрат, а також і в разі сплати таких коштів у майбутньому згідно до умов договору. Так, згідно п. 1.7. Додаткової угоди №1 строк оплати правничої допомоги сторонами визначено не пізніше 30 календарних днів з моменту закінчення судового процесу в 1 інстанції.  22 жовтня 2021 року  підписали Акт виконаних робіт за договором надання правничої допомоги, в якому погодили обсяг наданої правової допомоги та розмір гонорару та винагороди адвоката та компенсації витрат, що склали відповідно 5000,00 грн, 2000,00 грн та 350,00 грн, а всього 7350 грн. Тому висновок суду про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви вважає неправильним.
 
Відповідач у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відзиву на апеляційну скаргу не направило.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Додаткове рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам процесуального законодавства виходячи з наступного.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково подану позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення  зазначив, що з копій квитанцій, що містяться в матеріалах цивільної справи (а.с.42), вбачається, що на надсилання процесуальних документів поштовим зв`язком ОСОБА_1 витратила грошові кошти в розмірі 86 гривень 00 копійок. Водночас, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2021 року залишилось не вирішеним питання про відшкодування позивачу вказаних судових витрат. З огляду на це суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення, яким стягнув з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи в розмірі 86 гривень 00 копійок.
          Разом з тим, вирішуючи  подану заяву в іншій частині та відмовляючи у її задоволенні  суд послався на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2021 року з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 вже стягнуті витрати на оплату судового збору за пред`явлення позову в розмірі 908 гривень 00 копійок. В матеріалах цивільної справи відсутня квитанція про сплату позивачем судового збору в розмірі 454 гривень 00 копійок за подачу заяви про забезпечення позову. Представник позивача ОСОБА_2 також не приєднав копію цієї квитанції до заяви про ухвалення додаткового рішення. Тому підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на оплату судового збору відсутні.
Відмовляючи у задоволенні заяви в частині стягнення із відповідача на користь позивача витрат по оплаті послуг адвоката суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник позивача ОСОБА_2 не подав жодного фінансового документа (квитанції, прибуткового касового ордера тощо) на підтвердження того, що ОСОБА_1 передала йому грошові кошти в розмірі 5000 гривень 00 копійок в якості гонорару адвоката, а також сплатила йому грошові кошти в розмірі 2000 гривень в якості оплати за його участь у двох судових засіданнях. Витрати на придбання адвокатом палива взагалі не входять до складу витрат на професійну правничу допомогу. З копій квитанцій вбачається, що 18 серпня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 витратив на придбання палива грошові кошти в розмірі 600 гривень 10 копійок, а 18 жовтня 2021 року - в розмірі 300 гривень 00 копійок. Однак, судові засідання були призначені та проведені в інші дні: 19 серпня 2021 року та 22 жовтня 2021 року. Тому копії квитанцій не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. Аналіз викладених обставин свідчить про те, що підстави для стягнення з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу відсутні також.
Однак, повністю погодитися із вказаним висновком суду викладеним у додатковому рішенні суду колегія  суддів не може, виходячи з наступного.  
Так, із матеріалів  справи вбачається, що 15 червня 2021 року між позивачкою у справі ОСОБА_1 та адвокатом Кійко Є.А. укладено договір про надання правової допомоги,  згідно до умов якого ОСОБА_1 уповноважила адвоката Кійко Є.А. представляти її інтереси при розгляді Бориспільським міськрайонним судом Київської області  цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, про що адвокатом було видано ордер  на ведення вказаної справи у суді ( а.с.29).
16 липня 2021 року між позивачкою та адвокатом Кійко Є.А. було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги від 15 червня 2021 року в умовах якої сторони деталізували обсяг правової допомоги та погодили фіксований розмір гонорару адвоката в розмірі 5000 грн та вартість участі в одному судовому засіданні -  1000 грн за кожну повну та неповну годину (незалежно від тривалості судового засідання) - п.п. 1.3, 1.4 Додаткової угоди. Згідно п. 1.7. Додаткової угоди №1 строк оплати - не пізніше 30 календарних днів з моменту закінчення судового процесу в 1 інстанції. (а.с.41)
Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача у справі ОСОБА_1 - адвокат Кійко Є.А.  приймав участь у двох судових засіданнях у вказаній справі при розгляді судом першої інстанції, а саме 19 серпня 2021 року та 22 жовтня 2021 року, що підтверджується відповідними записами у  протоколах судових засідань (а.с.45, 71). 
 22 жовтня 2021 року  позивач у справі  ОСОБА_1 та адвокат Кійко Є.А. підписали Акт виконаних робіт, в якому погодили обсяг наданої правової допомоги та розмір гонорару та винагороди адвоката та компенсації витрат, що склали відповідно 5000,00 грн, 2000,00 грн та 350,00 грн, а всього 7350 грн (а.с.82).
Перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі, та висновок суду першої інстанції на відповідність нормам матеріального права та процесуальному законодавству, колегія суддів враховує наступне.  
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, із матеріалів справи вбачається, що сторонами у справі погоджено вартість  надання адвокатом правової допомоги позивачці на рівні 5000 грн (фіксована суми) та вартість участі в одному судовому засіданні -  1000 грн за кожну повну та неповну годину (незалежно від тривалості судового засідання) - п.п. 1.3, 1.4 Додаткової угоди. 
Розглядаючи подану ОСОБА_1 заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат за надану правничу допомогу та відмовляючи у її задоволенні, суд першої інстанції мотивував свій висновок  про не надання позивачем відповідних доказів  щодо сплати позивачем вказаних коштів адвокату та із цих підстав відмовив у задоволенні вказаної заяви.
Однак, колегія суддів вважає даний висновок місцевого суду щодо неналежності поданих позивачем доказів понесених витрат на правничу допомогу  помилковим.
Так, згідно зі  п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України  до судових витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги віднесено  витрати, не лише фактично понесені витрати, а і  витрати,  які підлягають сплаті за результатом розгляджу справи.
  Сторонами договору про надання правничої допомоги погоджено  порядок розрахунку  клієнта із адвокатом. Зокрема  згідно п. 1.7. Додаткової угоди №1 строк оплати - не пізніше 30 календарних днів з моменту закінчення судового процесу в 1 інстанції. 
Тому колегія суддів доходить висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення із відповідача на користь позивача  витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги.
Щодо розміру вказаних витрат, то суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. 
Оскільки відповідач в супереч вищевказаним нормам процесуального законодавства не подав свої заперечення в частині розміру правничої допомоги визначеної сторонами і яка підлягає сплаті  позивачкою адвокату, тому колегія суддів доходить висновку про  обґрунтованість доводів апеляційної скарги та стягує зазначений сторонами розмір правничої допомоги та погоджений сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг від 22  жовтня 2021 року  - 7350 грн.  
Згідно до положень п.4 ч.1  ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»,  ст.137, 141, 367, 374, 376  383-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 на додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року задовольнити. 
Додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, про задоволення вказаної заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»  (04053 м. Київ, вул. Січових стрільців, 37/41, код ЄДРПОУ 39508708)  на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в розмірі 7350 (сім тисяч триста п`ятдесят)  грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
 
Судді:
 
         ________________              ________________           _______________
             Яворський М.А.              Кашперська Т.Ц.             Фінагеєв В.О.