КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
20 червня 2022 року                                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 359/1885/20  
Апеляційне провадження 22-ц/824/734/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Махлай Л.Д., 
суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.
при секретарі: Гойденко Д.В.
 
сторони
 
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідач                  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Чирки С.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,
 
в с т а н о в и в :
 
у березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив визнати інформацію, поширену відповідачем у вигляді коментаря до публікації ІНФОРМАЦІЯ_2, 16-53, ОСОБА_3 розміщеної у загальному доступі на сторінці у соціальній інтернет-мережі Фейсбук «Fасеbоок» у вигляді відеосюжету із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3»., який ОСОБА_2 розмістив (поширив) ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_6»;  
інформацію у вигляді публікації ІНФОРМАЦІЯ_4 о 18:11 ОСОБА_2 розміщеної у загальному доступі на сторінці у соціальній інтернет-мережі Фейсбук «Fасеbооk», а саме: «ІНФОРМАЦІЯ_5»; 
зобов`язати відповідача у п`ятиденний строк після набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію у такий саме спосіб, яким вона була поширена, а саме шляхом опублікування спростування недостовірної інформації в соціальній інтернет-мережі «Facebook» у загальнодоступній формі та видалення недостовірної інформації з дописів та стягнути на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 грн.
В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_2 на своїй сторінці у соціальній інтернет-мережі «Facebook» у загальному доступі розмістив інформацію, яка у вищезазначених дописах є відкритою та доступною - доступ до дописів ОСОБА_2 в загальнодоступній мережі «Facebook» є необмеженим, тобто поширена інформація доведена до необмеженого кола осіб.
Інформація поширена відповідачем висловлена в категоричній формі твердження, є вкрай негативною, має образливий характер, безпосередньо стосується його моральних та ділових (професійних) якостей, є недостовірною, принижує честь, гідність та ділову репутацію в очах суспільства, оскільки необґрунтовано та протиправно ставить під сумній дотримання у його діяльності етично-моральних та правових норм. Відповідач безпідставно звинувачує його у протиправній поведінці та вчиненні злочину. При цьому, неправдиві відомості, поширені щодо нібито негативної його діяльності, дискредитують, створюють реальну загрозу порушення репутації, що спричиняє ризик погіршення принципово важливих стосунків в його особистому, суспільному та політичному житті.
Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2021 позов задоволено. Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 інформацію, поширену ОСОБА_2 . Зобов`язано ОСОБА_2 у п`ятиденний строк після набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію у такий саме спосіб, яким вона була поширена, а саме шляхом опублікування спростування недостовірної інформації в соціальній інтернет-мережі Фейсбук у загальнодоступній формі та видалення недостовірної інформації з дописів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 грн. Вирішено питання судових витрат.
Ухвалою суду від 03.09.2021 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом першої інстанції не враховано, що він не поширював інформацію, не є власником веб - сайта, на якому дану інформацію було розміщено, а також не є її автором, а отже є неналежним відповідачем по справі. Суд не звернув уваги, що позивачем не надано доказів, що саме ним було поширено відносно позивача негативну інформацію. Крім того, зазначена інформація відсутня у відкритому доступі мережі Інтернет. Отже вважає, що інформація взагалі не була поширена жодною особою, оскільки на даний час неможливо знайти інформацію ані за допомогою пошукових систем, ані через веб - сайти, які надають доступ до архівованих веб - сторінок. Позивачем також не надано достатніх обґрунтувань того, що інформація порушує його особисті немайнові права, а у наведених висловлюваннях, які він вважає недостовірними, жодного разу не зазначається прізвища, ім`я або будь-які інші особисті дані позивача, за якими його можна було б ідентифікувати особу. У висловлюваннях містяться значна кількість мовно - стилістичних засобів (гіпербол, сатири), а отже висловлена інформація не може бути перевірена на правдивість. Судом не враховано відзив відповідача на позовну заяву.
У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16-53 ОСОБА_3 на своїй сторінці у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) у загальному доступі розмістив відеосюжет із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3».
ОСОБА_2 у своєму публічному коментарі до вищевказаної публікації, який розмістив (поширив) ІНФОРМАЦІЯ_1 , поширив наступну інформацію: ІНФОРМАЦІЯ_6».
ІНФОРМАЦІЯ_7 о 18-11 ОСОБА_2 на своїй сторінці у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) у загальному доступі розмістив (поширив) таку інформацію: «чекаю повістки в суд! ІНФОРМАЦІЯ_5».
На підтвердження вказаних обставин позивач надав роздруківку даних у соціальній мережі «Facebook».
Задовольняючи позовні суд виходив з того, що відповідач розповсюдив в соціальних мережах неправдиву інформацію, яка є негативною для позивача.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Разом із цим, статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також  в іншій формі хоча б одній стороні.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.
Соціальна мережа «Facebook» не є засобом масової інформації, проте вона створена для вільного обміну власними думками різних громадян, а відтак розміщення інформації у цих соціальних мережах є поширенням інформації досить значному колу осіб.
За змістом ст. 277 ЦК України позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права.
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
За матеріали справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на своїй сторінці у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) у загальному доступі розмістив відеосюжет із назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3».
Запис цього відеосюжету позивач не надав, проте обидві сторони стверджують, що цей відеосюжет стосувався компанії, яка веде будівництво, а не безпосередньо ОСОБА_1 .
Різні особи, у тому числі і відповідач висловлювали свої позиції щодо відеосюжету.
 Серед іншого, у коментарях міститься і інформація, яку позивач просить спростувати, вважаючи, що вона стосується його особисто як фізичної особи та є негативною для нього.
Задовольняючи позов суд не звернув уваги на те, що відеосюжет, коментар до якого надано відповідачем не стосувався безпосередньо ОСОБА_1 , відтак не є таким, що порушує особисті немайнові права позивача.
Більше того, за своїм змістом коментар: «ІНФОРМАЦІЯ_5» явно стосується компанії, а не безпосередньо ОСОБА_1 , як фізичної особи.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки позивачем не надано доказів про те, що відеосюжет стосується особисто його, доводи про те, що вислів відповідача: «… Ви нагло крадете пісок, прикриваючи це будівництвом (на яке немає ніяких документів) та заробляючи десятки тисяч доларів, які мали йти в бюджет, а не в кишені ментам та Вам!!!» стосується позивача як фізичної особи є такими, що ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені доказами.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 
Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від                     03 березня 2021 року скасувати.
В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, викладених у ст. 369 ЦПК України.
 
Постанову складено 21.06.2022.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 О. В. Немировська 

Т. І. Ящук