ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2940/22 Справа № 212/8166/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-
                                         В С Т А Н О В И Л А:
       У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.
       В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500960934, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 14572,13 грн., зі сплатою 15,99 % річних, з датою остаточного повернення кредиту до 29.09.2019.
       Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачці відновлювальну кредитну лінію з лімітом 14572,13 грн.
       21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір факторингу №1, у відповідності до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» передав право вимоги за кредитним договором № 500960934 від 26.09.2014 року.
       26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» укладено договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, за умовами якого право вимоги за кредитним договором №500960934 від 26.09.2014 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА».
       16 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №16-01/19/1, в тому числі і за кредитним договором №500960934 від 26.09.2014 року.
       Зазначили, що станом на день подання позовної заяви до суду відповідачка не повернула отримані кредитні кошти у зв`язку з чим станом на 20.08.2020 року виникла заборгованість у розмірі 43924,95 грн., з яких: нараховані 3% річних — 1313,12 грн.; втрати від інфляції — 2920,25 грн.; подвійна облікова ставка НБУ — 3358,43 грн.; 14 572,13 грн., - заборгованість за кредитом, 7 789,01 грн., - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 3772,01 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 10200 грн., - заборгованість по пені.
       Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 500960934 від 26.09.2014 року у розмірі 43924,95 грн та стягнути судові витрати.
       Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором – задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 500960934 від 26.09.2014 року у розмірі: 43 924,95 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі: 2 102,00 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» понесені витрати на правочинну допомогу у розмірі: 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
       В іншій частині позовних вимог відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
       Судом встановлено, що 26 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500960934, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 14572,13грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 15,99 % річних, строком користування до 29.09.2019 року.
       21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір факторингу №1, у відповідності до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» передав право вимоги за кредитним договором № 500960934 від 26.09.2014 року.
       26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» укладено договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 500960934 від 26.09.2014 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА».
       16 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №16-01/19/1.
       Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги від 16.01.2019 року - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500960934 від 26.09.2014 року.
       Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором.
       Станом на 20.08.2020 загальна заборгованість відповідача за кредитним договором від 26.09.2014, розрахована за умовами кредитного договору, складає 43 924,95 грн, з яких: 14572,13 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 7 789,01 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 3 772,01 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 10 200,00 грн. - заборгованість за пенею, 1 313,12 грн - 3 % річних, 2920,25 грн – втрати від інфляції, 3 358,43 грн - подвійна облікова ставка НБУ.
       Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання - кредитні кошти не повернув, тому дійшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 43924,95 грн.
       Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
       Встановлено, що 26 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500960934, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 14572,13грн., зі сплатою відсотків за користування у розмірі 15,99 % річних, строком користування до 29.09.2019 року.
       21.06.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло зазначене право вимоги заборгованості за договорами кредиту, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору.
       26.12.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1KI/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста» право вимоги, а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору. Відповідно до п. 2.3 даного договору право вимоги вважається відступленим Фактору з дати повної (остаточної) оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення повної (остаточної) оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього договору.
       16.01.2019 року ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору.
       Частиною 1 ст. 1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
       Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
       Згідно п. 5.4.5 наданого позивачем Договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, новий кредитор протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту переходу
       Права Вимоги, готує та направляє повідомлення Боржникам про відступлення новому Кредитору права вимоги, підготовлені за формою згідно додатку №4 до цього договору, та протягом 30 (тридцяти) робочих днів надає первісному кредитору документи, що підтверджують здійснення даного відправлення, та гарантійний лист Первісного кредитора з повним переліком Боржників, яким здійснено відправлення письмових повідомлень згідно п. 5.4.5 цього Договору.
       Надані суду документи не містять доказів направлення на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 490910215 від 16 грудня 2013 року на користь ТОВ «Вердикт Капітал» та про наявну суму заборгованості. Також позивачем не надано доказів на виконання умов договору ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Кредитні ініціативи».
       Згідно п. 2.1. Договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року, що наданий позивачем, в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належне йому право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії, та сплатити за нього ціну права вимоги. Сторони погодили, що до нового кредитора переходять всі права, які належать первісному кредитору за основним договором, на умовах передбачених основним договором, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.
       Як визначено ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
       Проте, позивачем не долучено до позовної заяви повного тексту договору факторингу №1 від 21 червня 2016 року, відповідно суд позбавлений можливості з`ясувати підстави і умови переходу права вимоги від первісного кредитора. Наступні договори є похідними від договору факторингу №1.
       З доданих до позовної заяви матеріалів, неможливо встановити факт існування правовідносин між позивачем та відповідачем.
       У Витязі з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 16.01.2019 року зазначено: позичальник ОСОБА_1 , кредитний договір №500960934, дата отримання кредиту 26.09.2014, валюта кредиту UAH, залишок по тілу кредиту 14572,13 грн., залишок по відсотках 0,00 грн., залишок по комісіям 0,0грн., залишок по пеням і штрафам 10200,0грн.
       Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
       Згідно з ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
       За положеннями ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
       Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.
       Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що представником позивача не надано належних доказів права вимоги до відповідача, а також доказів про порядок обрахунку розміру заборгованості на час отримання прав вимоги та не надано належних доказів про рух коштів по рахунку відповідача. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
       За викладених вище обставин, суд вважає, що підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості відсутні.
       Відповідно до ч. 1 п.п. 1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, або неправильне застосування норм матеріального права.
       У зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України, з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір у розмірі 3153 грн.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -задовольнити.
       Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року -скасувати.
       У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором -відмовити.
       Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3153 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: