ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2994/22 Справа № 177/1473/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :         
головуючого - Деркач Н.М.
суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
при секретарі - Усик А.Д.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,- 

В С Т А Н О В И В: 

               У листопаді 2020 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, який було уточнено у серпні 2021 року. 
               В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що 11.12.2017 між ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладеного договір № 94207741000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Пунктом 3.1. Кредитного договору визначено суму кредиту - 44093,09 грн., пунктом 3.8. договору - визначено процентну ставку за користування кредитом 55 % річних, а п. 3.9. договору - визначено підвищену ставку - 62 % річних, остаточним днем повернення кредиту визначено 11.12.2021. Вказував, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надав позичальнику кредит, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 44093,09 грн., однак позичальник свої зобов`язання перед банком не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором. 25.09.2019 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Інвестохіллс Веста» укладено договір факторингу № 147, відповідно до якого ТОВ «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту № 94207741000 від 11.12.2017, укладеним з ОСОБА_1 26.09.2019 ТОВ «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали між собою договір факторингу № 26-09/19/02, відповідно до якого ТОВ «Інвестохіллс Веста» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав вимоги до боржника ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором, а саме на суму заборгованості за кредитом 37529,94 грн., заборгованості за відсотками - 9222,72 грн., заборгованість за пенею 6540,49 грн. Разом з тим, ТОВ «Вердикт Капітал», набувши прав вимоги за кредитним договором реалізувало право нарахування підвищених відсотків з користування кредитом з моменту відступлення права вимоги - 24947,20 грн., а також право нарахування 3 % річних - 3381,43 грн та втрат від інфляції - 7435,20 грн. Вищевказані суми позивач просив суд стягнути з відповідача.
               Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року позовні вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - задоволено частково. 
               Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 94207741000 від 11.12.2017 укладеним між ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 , станом на 15.10.2020, у розмірі 79906 гривень 32 копійок, яка складається з:
               -заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 37529 (тридцять сім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 94 копійки;
               -заборгованості за відсотками нарахованими на дату відступлення боргу 9222 (дев`ять тисяч двісті двадцять дві) гривні 72 копійки;
               -заборгованість за відсотками нарахованими після відступлення права вимоги (за період з 26.09.2019 по 15.10.2020) 24556 (двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 96 копійок;
               -заборгованість за пенею 6540 (шість тисяч п`ятсот сорок) гривень 49 копійок;
               -3 % річних за період з 26.09.2019 по 15.10.2020 в розмірі 1188 (одна тисяча сто вісімдесят вісім) гривень 24 копійки;
               -інфляційні втрати за період з 26.09.2019 по 15.10.2020 в розмірі 867 (вісімсот шістдесят сім) гривень 97 копійок;
               В іншій частини позовних вимог відмовлено.
               Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 1886 гривень 13 копійок у рахунок відшкодування судових витрат зі сплату судового збору та 17946 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
               Не погодившись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог товариства відмовити в повному обсязі. 
               Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. 
               Відзиви від інших учасників справи до суду не надходили.
               Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду частково скасувати та змінити, виходячи з наступних підстав.
               Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
               Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
               Судом першої інстанції встановлено, що 11.12.2017 між ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 (а.с. 16-18 т.1), укладено кредитний договір № 94207741000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Вказаний договір містить підписи сторін, що визнано відповідачем (а.с. 10-15, 170-171 т.1, 18-21 т.2).
               Відповідно до п. 3.1 договору сума кредиту склала 44093,09 грн., які надаються для особистих потреб, при цьому на поточний рахунок позичальника перераховуються 43950 грн., решта суми перераховуються на сплату разової комісії та страхового платежу (п. 3.3).
               Пунктом 3.8 визначена процентна ставка за користування кредитом - 55 % річних. При цьому, відповідно до п. 3.9 Договору визначена підвищена процентна ставка - 62 % річних, яка застосовується у випадку користування коштами понад встановлений договором термін, вона застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором та починає нараховуватися на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого в договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості.
               Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 11.12.2017, який містить підпис ОСОБА_1 , визначено пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого в строк грошового зобов`язання, але не більше за 15 % суми простроченого платежу, що нараховується за кожен день прострочення (а.с. 18 зворот т.2). 
               Факт надання кредиту ОСОБА_1 відповідно до умов вищевказаного договору кредиту, підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 183 т.1), який містить запис про надання кредиту згідно угоди № 94207741000 від 11.12.2017 в сумі 44049 грн., списання передбачених договором комісії та страхового платежу 99 грн. та 44,09 грн.
               25.09.2019 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Інвестохіллс Веста» укладено договір факторингу № 147, відповідно до умов якого, ТОВ «Інвестохілс Веста» набуло прав вимоги, в розмірі заборгованості боржників перед Клієнтом, що передбачені умови Первинних договорів та визначені в Реєстрі боржників (а.с. 25-29 т.1). Відповідно до п. 4.1 вказаного договору, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта Фактору, та право вимагати від Боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав Вимоги у Фактора виникає в день підписання акта приймання-передачі Права Вимоги, що підписується одночасно з реєстром боржників, за умови сплати фактором суми фінансування у порядку визначеному Договором.
               Згідно реєстру боржників до вказаного договору факторингу, відступлено право вимоги до ОСОБА_1 - № 750 у додатку (а.с. 85-87 т.1). Відповідно з 25.09.2019 ТОВ «Інвестохіллс Веста» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 . Факт укладення вказаного договору відступлення прав вимоги підтвердив АТ «Укрсиббанк», надавши суду акт приймання передачі прав вимоги від 25.09.2019 (а.с. 175-176, 189 т.1). 
               Згідно даних реєстру боржників АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Інвестохіллс Веста» вимоги до ОСОБА_1 на суму боргу 53593,15 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням 37529,94 грн., заборгованість за відсотками 9222,72 грн та за іншими нарахуваннями за договором 6840,49 грн., що підтверджується реєстром боржників наданим новим кредитором та АТ «Укрсиббанк» (а.с. 85, 188 т.1). 
               26.09.2019 року укладено договір факторингу № 26-09/19/02 між ТОВ «Інвестохілс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал»(а.с. 51-65 т.1), відповідно до якого ТОВ «Інвестохіллс Веста» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло права вимоги до боржників, в розмірі заборгованості Боржників перед Клієнтом, що передбачені умовами Первинних договорів та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді (а.с. 38-42 т.1). Право власності на Права вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта Фактору, та право вимагати від Боржників виконання своїх зобов`язань в межах відступлених Прав вимоги у Фактора виникає в день підписання акта приймання-передачі Права вимоги, що підписується одночасно з Реєстром Боржників у день підписання цього договору. (п. 4.1. договору факторингу (а.с. 39 т.1).
               Акт приймання-передачі прав вимоги за цим договором підписано 26.09.2019 (а.с. 89, 172 т.1), у ньому вказано, що сторони підтверджують, що відступлення Правил вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього Акта приймання-передачі, як передбачено договором.
               Як слідує з реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с. 81-84 т.1) та з витягу з додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 26-09/19/01 від 26.09.2019, під номером 750 в додатку значився ОСОБА_1 з заборгованістю за кредитним договором № 94207741000 від 11.12.2017, в сумі: заборгованість за кредитом 37529,94 грн., заборгованість за відсотками - 9222,72 грн. та за пенею - 6840,50 грн. (а.с. 50 т.1), отже саме вказана сума боргу перейшла від первісного кредитора до ТОВ «Інвестохіллс Веста», а потім до ТОВ «Вердикт Капітал».
               Заборгованість за відсотками нарахованими ТОВ «Вердикт Капітал» після відступлення прав вимоги, тобто з 26.09.2019 по 15.10.2020 за підвищеною ставкою визначеною п. 3.9. договору в розмірі 62 % на думку позивача складає 24947,20 грн.(а.с. 10 т.1).
               Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції правильно виходив з того, що у відповідача виникла заборгованість внаслідок невиконання умов кредитного договору, яка підлягає стягненню на користь позивача.
               Крім того, здійснено судом першої інстанції розрахунок заборгованості за підвищеним відсотком, який згідно умов договору застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором та починає нараховуватися на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого в договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості, виходячи з принципу диспозитивності, згідно якого суд розглядає справу в межах заявлених вимог, судом визначено суму заборгованості за відсотками за період з 26.09.2019 по 15.10.2020, яка склала 24556,96 грн. (37529,94 грн. х 62/100/365х97 (в періоді 2019 року) + 37529,94х62/100/366х289 ( період 2020 року). Беручи до уваги здійснений судом розрахунок, суд вірно вважав за необхідне стягнути з відповідача саме вказану суму заборгованості за відсотками нарахованими за період з 26.09.2019 по 15.10.2020, тобто за період після відступлення прав вимоги та в межах заявлених вимог. 
               Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 про те, що матеріалами справи не підтверджено та позивачем не доведено його право вимоги до боржника є безпідставними, оскільки з наявних в матеріалах справи документів та умов договорів факторингу підтверджується виникнення у позивача права вимоги до боржника ОСОБА_1 з 26.09.2019 (а.с. 49-59 т.2).
               Так, відсутність в матеріалах справи акта приймання-передачі документації до договору факторингу від 26.09.2019 укладеного між ТОВ «Інвестохіллс Веста» до ТОВ «Вердикт Капітал», подібного тому, що укладений до договору № 147 від 25.09.2019 (а.с. 90 -96 т.1), не спростовує факту переходу прав вимоги, виникнення якого пов`язане саме з моментом підписання акта приймання-передачі прав вимоги та реєстру боржників, а не з фактом передачі документації, що підтверджує таке право.
               Доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо безпідставності нарахування комісії, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки заявлена до стягнення сума є пенею, а не комісією, про що вказано в уточненому позові.
               Посилання апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 щодо завищеної відсотком ставки є необгрунтованими, оскільки вказана відсоткова ставка визначена в кредитному договорі, є погодженою сторонами, вимоги про недійсність окремих умов договору відповідачем перед судом не ставилося, а тому виходячи з принципів правомірності правочину, до спірних правовідносин має бути заснована саме вказана відсоткова ставка,що узгоджується з положеннями ст. 1048 ЦК України.
               Між тим, слушними є доводи апеляційної скарги щодо безпідставності нарахування відповідачу 3 % річних та інфляційних втрат.
               Так, задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» в цих частинах, суд першої інстанції виходив з правомірності їх нарахування.
               Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступних підстав.
               Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
               Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
               За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
               Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
               Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
               Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 
               Отже, як вбачається з матеріалів справи, строк дії кредитного договору від 11.12.2017 року № 94207741000 встановлено до 11.12.2021 року, а позивачем було нараховано 3% річних та інфляційні втрати за період з 26.09.2019 року по 15.10.2020 року, тобто в межах дії кредитного договору, а також разом з відсотками передбаченими умовами договору за той же період.
               Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» щодо стягнення з відповідача нарахованих йому 3 % річних та інфляційних втрат в даному випадку є безпідставними. 
               Суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про необхідність задоволення позову в цих частинах, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача.
               Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»: -3 % річних за період з 26.09.2019 по 15.10.2020 в розмірі 1188 гривень 24 копійки; -інфляційних втрат за період з 26.09.2019 по 15.10.2020 в розмірі 867 гривень 97 копійок скасувати та ухвалити нове в цій частині, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат - відмовити, у зв`язку з чим, також змінити рішення суду, зменшивши загальну суму заборгованості з 79 906,32 грн. до 77 850,11 грн.
               Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зменшення загальної суми стягнутої заборгованості, слід також зменшити суму судового збору та суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
               Так, оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн (а.с. 8 т.1), при цьому вимоги задоволено частково на суму 77 850,11 грн., що складає 87,42% від заявлених вимог (77 850,11 грн х100%/89056,98 грн), судовий збір пропорційного розміру задоволених позовних вимог буде складати 1837,57 грн.(2102 грн х 87,42%/100%). 
               Відповідачем при розгляді даної справи понесені витрати на правничу допомогу 20000 грн. (66-72 т.1). Оскільки позов позивача задоволено частково, відсоток задоволених позовних вимог складає 87,42%, тому сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог (20000 грн. х 87,42%/100 %), що становить 17 484,00 грн. 
               Крім того, слід стягнути з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог у сумі 72 грн. 71 коп. 
               Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В: 

       Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.
       Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»: -3 % річних за період з 26.09.2019 по 15.10.2020 в розмірі 1188 гривень 24 копійки; -інфляційних втрат за період з 26.09.2019 по 15.10.2020 в розмірі 867 гривень 97 копійок - скасувати та ухвалити нове в цій частині, яким у задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат - відмовити.
       Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2021 року змінити: 
       зменшити загальну суму заборгованості з 79 906,32 грн. до 77 850,11 грн.;
       зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» суму судового збору з 1886,13 грн. до 1837,57 грн.;
        зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з 17946,00 грн. до 17484,00 грн. 
       В решті рішення суду залишити без змін. 
       Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог 72 грн. 71 коп. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               М.М. Пищида

                                                                               І.Ю. Ткаченко