ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року	Львів	Справа № 380/17004/21 пров. № А/857/2730/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Бруновська Н.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року (головуючий суддя Сакалош В.М., м.Львів) у справі № 380/17004/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, -
В С Т А Н О В И В:
06.10.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати отримане листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №1300-5209-8/82490 від 17.09.2021 року рішення від 14.09.2021 року №301 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років згідно заяви від 09.09.2021 року на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 20.08.2021 року №21-753зп у зв`язку з недоцільністю перерахунку пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за вислугу років, виходячи із 80% місячного заробітку, визначеного у довідці Офісу Генерального прокурора №21-753зп від 20.08.2021 року з урахуванням пільг, передбачених  Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», без обмеження пенсії граничним розміром.
Позов обґрунтовує протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оформлене листом від 27.09.2021 року №1300-5209-8/82490 щодо перерахунку пенсії з 13.12.2019  року із розрахунку 80 відсотків від грошового забезпечення, визначеної у довідці Офісу Генерального прокурора № 21-753 зп. від 20.08.2021 року та із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії, десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року в адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано отримане листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №1300-5209-8/82490 від 17.09.2021 року рішення від 14.09.2021 року №301 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років згідно заяви від 09.09.2021 року на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 20.08.2021 року №21-753зп у зв`язку з недоцільністю перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії за вислугу років, виходячи із 80% місячного заробітку, визначеного у довідці Офісу Генерального прокурора №21-753зп від 20.08.2021 року з урахуванням пільг, передбачених  Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що  Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні»  внесено зміни до  статті  50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, якими змінено відсоткове значення розміру пенсії з 80 до 70 відсотків, а  Законом України від 28.12.2014 № 76-VIIІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України»  змінено відсоткове значення розміру пенсії з 70 до 60 відсотків. Тому безпідставними є посилання позивача на необхідність здійснення перерахунку пенсії, виходячи з розміру 80 % від суми місячної заробітної плати.  Також посилається на позицію викладену в постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №580/5962/20, у зв`язку з чим просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі  статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ  у розмірі 80 відсотків суми місячної заробітної плати, що підтверджується матеріалами пенсійної справи. 
На позивача поширюються пільги, що передбачені  Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні»  (відповідні документи на підтвердження пільг також долучені до матеріалів пенсійної справи).
Рішенням Сихівського районного суду м.Львова у справі №464/3186/16-а від 20.05.2016 року, яке набрало законної сили, визнано право позивача на перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1  Закону України «Про прокуратуру»  у зв`язку із підвищенням посадового окладу з врахуванням пільг, передбачених  Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», без обмеження її граничного розміру. Підставою для перерахунку раніше призначеної мені пенсії за вислугу років було підвищення посадових окладів прокурорсько-слідчих працівників на підставі постанови Кабінету Міністрів України (КМУ) від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», подання позивачем до органів Пенсійного фонду України відповідної заяви про перерахунок пенсії і довідки колишнього роботодавця про підвищення заробітної плати по відповідній посаді.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі №464/7124/16-а від 16.10.2016 року, яке набрало законної сили, судом у зв`язку з черговим підвищенням посадових окладів працівників прокуратури визнано право позивача на перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до  ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»  у зв`язку із підвищенням посадового окладу з врахуванням пільг, передбачених  Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», без обмеження її граничного розміру. 
Підставою для перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років в даному випадку також були обставини з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників, подання позивачем до органів Пенсійного фонду України відповідної заяви про перерахунок пенсії і довідки колишнього роботодавця про підвищення заробітної плати по відповідній посаді.
На виконання вищевказаних судових рішень органами Пенсійного фонду  виплачено та перераховано позивачу пенсію з урахуванням збільшення посадових окладів, пільг, без обмеження пенсії граничним максимальним розміром.
09 вересня 2021 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної згідно  Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-Х11, на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 20.08.2021 року №21-753зп про складові заробітної плати (грошового забезпечення) станом на 01.01.2021 року за відповідною (прирівняною) посадою начальника управління.
27 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку позивач отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відділ обслуговування громадян №6 Управління обслуговування громадян) №1300-5209-8/82490 від 17.09.2021 року та рішення №301 від 14.09.2021 про відмову у перерахунку мені пенсії згідно заяви №6280 від 09.09.2021 року на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 20.08.2021 року №21-753зп у зв`язку з недоцільністю.
На переконання відповідача, при перерахунку пенсії згідно заяви від 09.09.2021 року з урахуванням положень  Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII  (Закон №1697-VII) в розмірі 60% від заробітної плати, зазначеної в довідці від 20.08.2021 року №21-753зп, з обмеженням суми пенсії до виплати десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, розмір належної пенсії позивача після проведення перерахунку складе 17690,00 грн.
Не погоджуючись із зменшенням основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку у розмірі 60 % від розміру заробітної плати та застосування обмеження у десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, позивач звернулася до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач вже є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років і пенсія йому призначена у 2001 році за  Законом №1789-ХІІ, а тому до пенсії не може застосовуватися відсотковий розмір (60 відсотків), визначений  Законом №1697-VІІ.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 визначалися Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (Закон №1789-ХІІ).
Відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ  прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
З набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № З-рп/2001, від 13.03.2012 № 6- рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон № 1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахування' норми Закону № 1789-ХІІ, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 (реєстраційний №102170925).
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону № 1697-VІІ принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Враховуючи викладене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом № 1697-VІІ порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону № 1789-ХІІ, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.
Верховний Суд у вищезазначеній постанові відступив від висновків, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справ № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформував правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
Отже, позовні вимоги позивача у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до    статті 317  КАС України, підставами для скасування рішення або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі № 380/17004/21 скасувати в частині задоволених позовних вимог та в цій частині прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.
В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року по справі № 380/17004/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. І. Запотічний