ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/6648/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Селіваненка В.П.,
за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" (далі - Компанія, позивач) - Кренця О.С. (адвокат), Невмержицького В.П. (адвокат),
відповідача - вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (далі - Університет, відповідач, скаржник) -             Прушинського В.В. (адвокат), Ярук А.І. (адвокат),
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (далі - ТОВ "ФК "Фактор Плюс", третя особа) - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Університету 
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 (головуючий - суддя Селівон А.М.) та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 (головуючий - суддя Ткаченко Б.О., судді Коротун О.М., Майданевич А.Г.),

у справі №910/6648/1/18
за позовом Компанії
до Університету
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ТОВ "ФК "Фактор Плюс",
про стягнення 42 024 065,07 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
ВСТУП
Причиною звернення до суду є наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами.

1. Короткий зміст позовних вимог 
1.1. Компанія звернулася до суду з позовом до Університету про стягнення 42    024    065,07 грн, що включає основну заборгованість, проценти за користування кредитними коштами та пеню, а також просила у рахунок часткового погашення заборгованості звернути стягнення на належне відповідачу майно, а саме на об`єкт нерухомого майна.

1.2. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов генерального кредитного договору та кредитних договорів щодо повернення кредитних коштів.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
2.1. Справа розглядалась судами неодноразово. 

2.2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 у справі №910/6648/18, позовні вимоги задоволено частково, стягнути з Університету на користь Компанії 31 028 400,92 грн основного боргу та 465 426,02 грн судового збору, в іншій частині в позові відмовлено.

2.3. Постановою Верховного Суду від 25.06.2019 касаційну скаргу Університету задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 у справі №910/6648/18 в частині задоволення позовних вимог Компанії до Університету про стягнення 31 028 400,92 грн основного боргу скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 у справі №910/6648/18 залишено без змін.

2.4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №910/6648/18, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Університету на користь Компанії 31 028 400,92 грн основного боргу, 455 339,45 грн судового збору та 36 685,40 грн витрат з оплати експертизи; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. Університет просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі № 910/6648/18; прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. На обґрунтування своєї правової позиції Університет у касаційній скарзі (у новій редакції) із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначає, що суд апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваної постанови застосував норми Закону України "Про іпотеку" без врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній станом на 10.11.2017), викладених у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №759/6703/16-ц, від 11.03.2021 у справі №524/378/17, від 19.09.2019 у справі №910/9508/17, від 14.08.2019 у справі №904/4356/17, від 14.11.2018 у справі №910/2535/18, від 27.02.2019 у справі №643/18466/15-ц, від 27.02.2019 у справі №263/3809/17, від 17.04.2019 у справі №204/7148/16-ц, від 19.06.2019 у справі №904/9795/16.

4.2. Скаржник зазначає, що, встановивши обставини справи №910/6648/18, суди першої та апеляційної інстанцій, ігноруючи статтю 316 ГПК України, не врахували вказівок постанови Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/6648/18 та не застосували положення частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку".

5. Позиція інших учасників справи
5.1. У відзиві на касаційну скаргу позивач просив закрити касаційне провадження за касаційною скаргою або, у разі розгляду касаційної скарги по суті, відмовити у задоволенні вимог касаційної скарги та залишити без змін оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій. 

5.2. Третя особа у відзиві на касаційну скаргу просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6.1. Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик"; далі - Банк) [кредитор] і Університетом [позичальник] 04.06.2008 укладено генеральний договір №24-47/1-08/G (далі - Генеральний договір), за умовами пункту 1.1 якого кредитор встановлює позичальнику ліміт кредитних операцій у розмірі       30 000 000 грн на умовах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб`єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 №375/1351 (зі змінами від 11.07.2002 №109/109, від 15.07.2004 №373/1783, від 24.11.2005 №425/2886, від 09.03.2006 №165/3256), та згідно з рішенням Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб`єктів господарювання в м. Києві (протокол засідання від 24.04.2008 №3) терміном на 36 (тридцять шість), місяців з 04 червня 2008 року до 04 червня 2011 року, в межах якого кредитор надає кредитні кошти позичальнику шляхом надання кредитів за окремими кредитними договорами (далі - Договори), що будуть укладені в порядку і на умовах, передбачених Генеральним договором. При цьому Договори є невід`ємною частиною Генерального договору.
Кредитні операції за Генеральним договором - це операції між кредитором і позичальником з надання та повернення банківських кредитів відповідно до умов окремих договорів.

6.1.1. Розділами 2 - 13 Генерального договору сторонами визначено умови надання та забезпечення кредитних коштів, забезпечення зобов`язань позичальника, плата за кредит та порядок його погашення, гарантії, зобов`язання кредитора та позичальника, права кредитора та позичальника, відповідальність сторін, договірне списання коштів з рахунків позичальника, інші умови тощо.

6.1.2. Відповідно до пункту 13.3 Генерального договору ця угода набуває чинності з моменту її підписання всіма сторонами.

6.1.3. Шляхом укладення договорів №№1-15 про внесення змін до Генерального договору до його положень вносились зміни.

6.1.4. Договором від 08.08.2014 №15 про внесення змін до Генерального договору сторони виклали в новій редакції пункт 1.1, а саме:
"Кредитор встановлює позичальнику ліміт кредитних операцій (далі - ліміт) у розмірі 29 965 190,00 грн. терміном до 25 серпня 2017 року, в межах якого кредитор: надає позичальнику кредити/кредитні лінії на суму 17 932 190,00 гривень терміном з 04 червня 2008 року до 25 серпня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 21% річних, на умовах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб`єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 №375/1351 (зі змінами та доповненнями) та згідно з рішенням Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово - кредитної підтримки суб`єктів господарювання в м. Києві, (протоколи засідання №3 від 24.04.2008р., №1 від 03.06.2009р., №3 від 07.10.2009р. та № 5 від 25.08.2011р.) (далі - Положення); відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію з відкличним лімітом кредитування у сумі 12 033 000 грн. терміном на 1 341 день з 24 грудня 2013 року до 25 серпня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19% річних за окремими кредитними договорами, що укладаються в порядку і на умовах, передбачених цією Угодою. При цьому, Договори є невід`ємною частиною цієї Угоди".

6.1.5. Згідно із пунктом 1.3 Генерального договору сторони встановили цільове призначення використання коштів - для закінчення реконструкції незавершеного будівництва дитячого санаторію «Перемога» з надбудовою та прибудовою під навчальний заклад по вул. Крамського, 10, м. Київ.

6.1.6. Відповідно до пункту 1.4 Генерального договору сторони визначили відсоткову ставку з користування кредитними коштами у розмірі 23,5% річних, яка змінювалась шляхом укладання низки договорів про внесення змін, та встановили остаточну відсоткову ставку з користування кредитними коштами у розмірі 21% річних та 19% відповідно для відкритої боржнику відновлювальної кредитної лінії з відкличним лімітом користування у сумі 12 033 000 грн.

6.1.7. Згідно із пунктом 1.4 Генерального договору визначені пунктами 4.1, 4.2 відповідні зобов`язання боржника зі сплати відсотків кредитор у разі зміни вартості кредитних ресурсів, зміни чинних законодавчих актів та нормативних актів НБУ, що якимось чином впливають на кредитну політику кредитора, має право в односторонньому порядку змінити відсоткову ставку за користування кредитом; відсотки за користування кредитом розраховуються за поточний календарний місяць з урахуванням фактичного періоду користування кредитом на фактичну суму заборгованості із врахуванням фактичної кількості днів у році. При розрахунках враховується перший день видачі кредиту і не враховується день повернення кредиту (його частин). Остання сплата відсотків здійснюється разом з остаточним погашенням заборгованості.

6.1.8. Договором від 19.12.2008 про внесення змін №4 до Генерального договору сторони виклали пункт 1.5 в новій редакції, а саме: "Строки користування кредитними коштами та терміни дії гарантії встановлюються в межах терміну, зазначеному в п.1.1 цієї угоди та визначаються окремими договорами".

6.1.9. Пунктом 10.1 Генерального договору сторони погодили порядок погашення боргових зобов`язань: прострочені відсотки та комісії за користування кредитом та одночасно штрафні санкції за несвоєчасну сплату відсотків та комісій; строкові відсотки та комісії за користування кредитом; прострочена сума кредиту та одночасно штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту; строкова сума кредиту; інші видатки, понесені кредитором за Генеральним договором.

6.1.10. Відповідно до пункту 4.7 Генерального договору якщо в рахунок погашення зобов`язань позичальника за Генеральним договором та кредитними договорами кредитором буде прийнято заставлене майно (майнові права) і його вартість повністю задовольнить вимоги кредитора - кредит вважається погашеним і зобов`язання сторін за угодою та договорами припиняються.

6.1.11. Згідно із пунктом 8.2 Генерального договору кредитор має право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту, сплати нарахованих відсотків та неустойки у випадку порушення позичальником будь-яких умов угоди, договорів застави (іпотеки) та додаткових договорів до них.

6.1.12. Пунктом 8.8 Генерального договору визначено, що при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та/або відсотками та при відсутності коштів на поточних рахунках позичальника кредитор має право здійснити відшкодування заборгованості за Генеральним договором та/або договорами шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки згідно з договором застави/іпотеки у порядку, встановленому чинним законодавством України.

6.1.13. Відповідно до пункту 10.1 Генерального договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за Генеральним договором та/або договорами сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України та Генеральним договором, зокрема:
- у разі несвоєчасного повернення кредиту (його частин) позичальник зобов`язаний повернути прострочену суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення та сплатою 21% (в редакції Договору від 08.08.2014 про внесення змін №15) річних від простроченої суми кредиту (підпункт 10.1.1);
- за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штрафні санкції (неустойку) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачуються штрафні санкції (неустойка), обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання зобов`язань від дня виникнення відповідної прострочки до повного її погашення, але в межах строків позовної давності, визначених Генеральним договором (підпункт 10.1.2).

6.1.14. Згідно із пунктом 13.3 Генерального договору він набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами.

6.1.15. Генеральний договір та договори про внесення змін до нього підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

6.2. У рамках Генерального договору Банком (кредитор) та Університетом (позичальник) укладені такі кредитні договори: від 04.06.2008 №24-47/1-08/1; від 24.12.2013 №58-47/1-13.

6.3. Пунктом 1.1 кредитного договору від 04.06.2008 №24-47/1-08/1 встановлено, що кредитор відкриває позичальнику на умовах Генерального договору невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 1 500 000 гривень на умовах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб`єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 15.07.2001 №375/1351 (зі змінами від 11.07.2002 №109/109, від 15.07.2004 №373/1783, від 24.11.2005 №425/2886, від 09.03.2006 №165/3256), та згідно з рішенням Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово - кредитної підтримки суб`єктів господарювання в м. Києві (протокол засідання від 24.04.2008 №3) терміном на 36 місяців з 04 червня 2008 року до 04 червня 2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 23,5% річних.

6.3.1. Сторонами неодноразово вносились зміни до вказаного вище кредитного договору (договори про внесення змін №№1-32), в тому числі відповідно до договору від 08.08.2014 про внесення змін №32 до кредитного договору від 04.06.2008 №24-47/1-08/1 сторони виклали пункт 1.1 у такій редакції: "Кредитор надає позичальнику на умовах Генерального договору № 24-47/1-08/0G від 04 червня 2008р. кредит у сумі 17 932 190,00 грн., на умовах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб`єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 № 375/1351 (зі змінами та доповненнями) та згідно з рішенням Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб`єктів господарювання в м. Києві (протоколи засідання № 3 від 24.04.2008р., № 1 від 03.06.2009р., №3 від 07.10.2009р. та № 5 від 25.08.2011р.) строком на 3 370 днів, терміном повернення до 25 серпня 2017 року з порядком погашення, зазначеним у п.3.2 цього договору зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 21% річних".

6.3.2. Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору від 04.06.2008 №24-47/1-08/1 позичальник зобов`язується сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції (неустойку) та інші видатки у розмірі та порядку, передбаченими Генеральним договором та цим кредитним договором, та повернути кредитору суму кредиту в порядку і строки, передбачені Генеральним договором і кредитним договором від 04.06.2008 №24-47/1-08/1.

6.3.3. Підпунктом 2.2.2 кредитного договору від 04.06.2008 №24-47/1-08/1 визначено, що надання позичальнику кредитних коштів у межах ліміту кредитної лінії здійснюється шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника, відкритого у Банку за реквізитами контрагентів, зазначених у контрактах/договорах, рахунках або на поточний рахунок позичальника у Банку з подальшим перерахуванням згідно із поданими документами у відповідності з цільовим використанням кредитних коштів, визначеним цим договором.

6.3.4. За умовами пункту 4.2 кредитного договору від 04.06.2008 №24-47/1-08/1 позичальник зобов`язаний своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, сплатити пеню, штрафи (неустойки) в порядку та на умовах, передбачених Генеральним договором та цим договором.

6.3.5. Згідно з пунктом 6.3 кредитного договору від 04.06.2008 №24-47/1-08/1 він набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за Генеральним договором і цим договором.

6.3.6. Кредитний договір від 04.06.2008 №24-47/1-08/1 та договори про внесення змін до нього підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

6.4. Умовами укладеного Банком і відповідачем кредитного договору від 24.12.2013 №58-47/1-13 визначено, що кредитор відкриває позичальнику на умовах Генерального договору відновлювальну кредитну лінію з відкличним лімітом кредитування у сумі 12 283 000 гри терміном на 245 днів з 24 грудня 2013 року до 25 серпня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19% річних. Позичальник має право отримувати кредитні кошти в межах ліміту кредитної лінії на умовах Генерального договору та цього договору в сумі 12 283 000 грн для поповнення обігових коштів (пункти 1.1, 1.2).

6.4.1. Сторонами вносились зміни до умов кредитного договору від 24.12.2013 №58-47/1-13 договорами про внесення змін №№1 - 6. Відповідно до договору про внесення змін від 08.08.2014 №6 до кредитного договору від 24.12.2013 №58-47/1-13 сторони виклали пункт 1.1 останнього в новій редакції, а саме: "Кредитор відкриває позичальнику на умовах Генерального договору №24-47/1-08/0G від 04 червня 2008 р. відновлювальну кредитну лінію з відкличним лімітом кредитування у сумі 12 033 000 грн. терміном на 1 341 (одна тисяча триста сорок один) день з 24 грудня 2013 року до 25 серпня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19% річних".

6.4.2. Пунктом 1.3 кредитного договору від 24.12.2013 №58-47/1-13 на позичальника покладено обов`язок зі сплати кредитору відсотків за користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції (неустойку) та інші видатки у розмірі та порядку, передбаченими Угодою та цим Договором, та повернути кредитору суму кредиту в порядку і строки, передбачені Генеральним договором і цим договором.

6.4.3. Відповідно до пункту 4.2 кредитного договору від 24.12.2013 №58-47/1-13 позичальник зобов`язаний своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, сплатити пеню, штрафи (неустойки) в порядку та на умовах, передбачених Генеральним договором і цим договором.

6.4.4. Кредитний договір від 24.12.2013 №58-47/1-13 відповідно до пункту 6.3 набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за Генеральним договором та цим договором.

6.4.5. Кредитний договір від 24.12.2013 №58-47/1-13 та договори про внесення змін до нього підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

6.5. Пунктом 1.1 кредитного договору від 26.06.2007 №40-47/4-07 визначено, що кредитор відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в сумі 23 118 380 грн строком користування кредитними коштами 60 місяців з 26 червня 2007 року по 26 червня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 16% річних.

6.5.1. Згідно із пунктом 1.2 кредитного договору від 26.06.2007 №40-47/4-07 цільове призначення кредитних коштів: для проведення реконструкції з надбудовою та прибудовою допоміжних будівель об`єкту незавершеного будівництва дитячого санаторію "Перемога" по вул. І. Крамського, 10 у м. Києві під навчальний заклад.

6.5.2. Сторонами вносились зміни до умов вказаного кредитного договору, зокрема, договорами про внесення змін №№1-34.

6.5.3. Так, договором про внесення змін від 08.08.2014 №32 до кредитного договору від 26.06.2007 №40-47/4-07 сторони виклали пункт 1.1 у такій редакції: "Кредитор надає позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 22 347 355,00 грн. строком на 3 714 дні терміном повернення до 25 серпня 2017 року за графіком згідно п.4.8 цього Договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 21% річних".

6.5.4. Відповідно до пункту 4.2 кредитного договору від 26.06.2007 №40-47/4-07 визначено порядок сплати відсотків за користування, що розраховуються за поточний календарний місяць з урахуванням фактичного періоду користування кредитною лінією на фактичну суму заборгованості із врахуванням фактичної кількості днів у році (методом "факт/факт"). При розрахунках враховується перший день видачі кредиту (його частини) і не враховується день повернення кредиту (його частини).

6.5.5. Згідно із пунктом 1.3 кредитного договору від 26.06.2007 №40-47/4-07 позичальник зобов`язується сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції (неустойку) та інші видатки у розмірі та в порядку, передбачених цим договором, та повернути кредитору суму кредиту в порядку і строки, передбачені цим договором.

6.5.6. Пунктом 4.12 кредитного договору від 26.06.2007 №40-47/4-07 сторони визначили порядок погашення боргових зобов`язань позичальника: прострочені відсотки та комісії за користування кредитом (у випадку, якщо таке буде мати місце) та одночасно штрафні санкції (неустойку) за несвоєчасну сплату відсотків та комісій (у випадку, якщо таке буде мати місце); строкові відсотки та комісії за користування кредитом; прострочена сума кредиту (у випадку, якщо таке буде мати місце) та одночасно штрафні санкції (неустойку) за несвоєчасне погашення кредиту (у випадку, якщо таке буде мати місце); строкова сума кредиту; інші видатки, понесені кредитором за цим договором.

6.5.7. Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору від 26.06.2007 №40-47/4-07 у разі несвоєчасного повернення кредиту (його частини) позичальник зобов`язаний повернути прострочену суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення, та сплатою 16% річних від простроченої суми кредиту; за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штрафні санкції (неустойку) в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачуються штрафні санкції (неустойка), обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочки виконання зобов`язань від дня виникнення відповідної прострочки до повного її погашення, але в межах строків позовної давності, визначеної цим договором; за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штрафні санкції (неустойку) в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачуються штрафні санкції (неустойка), обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочки виконання зобов`язань від дня виникнення відповідної прострочки до повного її погашення, але в межах строків позовної давності, визначеної цим договором.

6.5.8. Згідно із пунктом 10.3 кредитний договір від 26.06.2007 №40-47/4-07 набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за Генеральним договором і цим договором.

6.5.9. Кредитний договір від 26.06.2007 №40-47/4-07 та договори про внесення змін до нього підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

6.6. Банком (кредитор) і Університетом (позичальник) 24.12.2013 укладено кредитний договір №58-47/1-13, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого кредитор відкриває позичальнику на умовах Генерального договору відновлювальну кредитну лінію з відкличним лімітом кредитування у сумі 12 283 000 грн терміном на 245 днів з 24.12.2013 до 25.08.2014 зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19% річних, для поповнення обігових коштів.

6.6.1. Договором про внесення змін від 08.08.2014 №6 до кредитного договору від 24.12.2013 №58-47/1-13 сторони виклали пункт 1.1 вказаного договору в новій редакції, а саме: "Кредитор відкриває позичальнику на умовах Генерального договору №24-47/1-08/G від 04 червня 2008 р. відновлювальну кредитну лінію з відкличним лімітом кредитування у сумі 12 033 000 грн. терміном на 1341 день з 24.12.2013 року до 25.08.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19% річних".

6.6.2. Згідно із пунктом 1.3 кредитного договору від 24.12.2013 №58-47/1-13 позичальник зобов`язується сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції (неустойку) та інші видатки у розмірі та в порядку, передбачених цим договором, та повернути кредитору суму кредиту в порядку і строки, передбачені цим договором.

6.6.3. Пунктом 6.3 кредитного договору від 24.12.2013 №58-47/1-13 визначено, що він набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за Генеральним договором і цим договором.

6.6.4. Кредитний договір від 24.12.2013 №58-47/1-13 та договори про внесення змін до нього №№1-6 підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

6.7. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливають з Генерального договору та кредитних договорів, 12.06.2008 Банком (іпотекодержатель) та Університетом (іпотекодавець) укладено договір іпотеки №24-47/1-08/04 (далі - Договір іпотеки), відповідно до умов якого [зі змінами та доповненнями відповідно до договорів про внесення змін від 15.12.2008 №1, від 25.12.2008 №2, від 17.12.2009 №3, від 29.06.2010 №4, від 10.02.2011 №5, від 13.06.2011 №6, від 28.12.2011 №7, від 13.08.2012 №8, від 25.03.2015 №9] з метою забезпечення виконання у повному обсязі своїх зобов`язань, що випливають з Генерального договору та кредитних договорів від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2007 №54-47/4-07, від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно - будівлю літ. "Н", блок "А" загальною площею 3 495 кв. м, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 362161380000 (далі - предмет іпотеки).

6.7.1. Згідно із умовами Договору іпотеки в редакції договору від 25.03.2015 №9 про внесення змін до Договору іпотеки іпотекодавець, з метою забезпечення виконання у повному обсязі своїх зобов`язань, що випливають з таких кредитних договорів: від 26.06.2007 №40-47/4-07 із залишком заборгованості за кредитом у сумі 21 947 355 грн зі сплатою 21% річних терміном повернення до 25.08.2017; від 10.08.2007 №54-47/4-07 із залишком заборгованості за кредитом у сумі 6 283 033 грн зі сплатою 21% річних терміном повернення до 25.08.2017; від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, який укладений в межах Генерального договору, із залишком заборгованості за кредитом у сумі 17 532 190 грн зі сплатою 21% річних терміном повернення до 25.08.2017; від 24.12.2013 №58-47/1-13, який укладений в межах Генерального договору, з діючим лімітом кредитування у сумі 11 633 000 грн зі сплатою 19% річних терміном повернення до 25.08.2017.

6.7.2. Таким чином, станом на 25.03.2015 заборгованість відповідача за вказаними вище кредитними договорами, які укладені в межах Генерального договору, у загальній сумі склала 57 395 578 грн.

6.7.3. Договір від 25.03.2015 №9 про внесення змін до Договору іпотеки містить підписи сторін, скріплений печатками сторін та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.03.2015 за реєстровим номером 185.

6.7.4. Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Договору іпотеки предмет іпотеки передається зі всіма його приналежностями. Згідно з експертної оцінки вартість предмета іпотеки складає 113 462 030 грн.

6.7.5. Заставна вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін становить              57 845 500 грн (пункт1.5 Договору іпотеки).

6.7.6. Пунктом 6.1 Договору іпотеки визначено, що вказаний договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань за кредитними договорами.

6.7.7. Договір іпотеки підписаний представниками іпотекодержателя та іпотекодавця та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером №1664.

6.7.8. На підтвердження реєстрації іпотеки та заборони відчуження предмету позивачем надана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірного майна №176057058, відповідно до якої існує запис №5682255 про реєстрацію іпотеки 12.06.2008 (реєстраційний номер іпотеки до 01.01.2013 - 7384799), запис про обтяження спірного нерухомого майна №5682156, на підставі Договору іпотеки на об`єкт нерухомого майна - будівля літ «Н» блок «А», загальною площею       3 495 кв.м, реєстраційний номер 362161380000, за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1.

6.7.9. Укладений Банком і відповідачем правочин за своїм змістом та правовою природою є договором іпотеки, який підпадає під правове регулювання § 6 Глави 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Закону України "Про іпотеку".

6.8. Відповідно до рішення Правління НБУ від 02.06.2016 №46-рш виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 03.06.2016 прийнято рішення №913 про початок процедури ліквідації Банку та делегування повноважень ліквідатору банку.

6.9. Згідно із пунктом 8.2 Генерального договору позичальник зобов`язаний погасити кредит та нараховані відсотки за вимогою кредитора, яка стала наслідком невиконання позичальником зобов`язань по поверненню кредиту та/або невиконання зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитними коштами у 30-ти денний термін з дати отримання такої вимог кредитора.

6.10. Банк внаслідок порушення боржником зобов`язань за кредитними договорами 15.05.2017 направлено вимогу №2-2/11/2415 про погашення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами станом на 12.05.2017 на загальну суму       78 319 729,42 грн, у тому числі за кредитним договором №24-47/1-08/1 у сумі             24 192 280,30 грн, №58-47/1-13 у сумі 15 556 025,58 грн, №40-47/4-07 у сумі                  30 542 563,57 грн, №54-47/4-07 у сумі 8 028 889,97 грн, яка згідно з копією накладної №3848573 одержана відповідачем 17.07.2017.

6.11. За результатами проведення відкритих торгів (аукціону) 22.09.2017 Банком, від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Костенко І.В. і ТОВ "ФК "Фактор плюс" (новий кредитор), укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №2017/2-Ю (далі - Договір №2017/2-Ю), відповідно до умов якого Банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених Договором №2017/2-Ю, права вимоги Банку до позичальника - Університету (боржник) за кредитними договорами від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, що укладені в рамках Генерального договору, кредитними договорами від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2007 №54-47/4-07, та/або договором іпотеки від 12.06.2008 №24-47/1-08/04 та/або договором застави рухомого майна (у тому числі основних засобів) від 25.03.2015 №58-47/1-13/02, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку №1 до цього договору (далі - Основні договори).

6.11.1. Відповідно до пункту 2.1 Договору №2017/2-Ю та Додатку №1 до нього розмір переданих новому кредитору грошових вимог складає 60 600 353,56 грн, у тому числі 49 731 715,95 грн простроченої заборгованості за кредитом, 10 266 229,14 грн простроченої заборгованості зі сплати процентів, 589 408,47 грн нарахованих процентів, 12 000 грн простроченої комісії та 1 000 грн нарахованої комісії.

6.11.2. Згідно із пунктом 4.1 Договору №2017/2-Ю ТОВ "ФК "Фактор плюс" сплачує первісному кредитору за відступлені права 31 013 111 грн.

6.11.3. Ціна Договору №2017/2-Ю сплачується новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до пункту 6.5 на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор згідно з пунктом 4.1 Договору №2017/2-Ю.

6.11.4. Платіжним дорученням від 22.09.2017 №3006201873 підтверджується факт сплати ТОВ «ФК «Фактор Плюс» у відповідності до строку, вказаного у пункті 4.1 Договору №2017/2-Ю, грошових коштів у сумі 31 013 111 грн як ціни договору за відступлення права вимоги за Основними договорами.

6.11.5. Відповідно до пункту 2.1 Договору №2017/2-Ю відступлення Банком новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки/застави, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається сторонами одночасно із укладенням цього договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

6.11.6. Згідно із пунктом 2.2 Договору №2017/2-Ю новий кредитор у день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів відповідно до пункту 4.1 цього договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись, право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за Основними договорами, сплати боржником грошових коштів, сплати процентів, комісій, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

6.11.7. Пунктом 3.4 Договору №2017/2-Ю визначено, що Банк та новий кредитор зобов`язані повідомити боржника про відступлення права вимоги за Основними договорами протягом 5 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором у порядку, передбаченому чинним законодавством, відповідним основним договором, у тому числі із використанням форми повідомлення, яка наведена у додатку №2 до цього договору.

6.11.8. Відповідно до пункту 6.5 Договору №2017/2-Ю останній набуває чинності з дати підписання сторонами і скріплення печатками сторін.

6.11.9. Також сторонами підписано додаток №1 до Договору №2017/2-Ю, в якому міститься реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та реєстр боржників за такими договорами.

6.11.10. Договір №2017/2-Ю підписаний представниками Банку та нового кредитора та засвідчений печатками сторін.

6.11.11. Відповідно до акта приймання-передачі документів від 22.09.2017 до Договору №2017/2-Ю Банком передано ТОВ «ФК «Фактор Плюс» такі документи: Генеральний договір №24-47/1-08/G; кредитні договори від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, що укладені в рамках Генерального договору; кредитні договори від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2007 №54-47/4-07; Договір іпотеки; договір застави рухомого майна (у тому числі основних засобів) від 25.03.2015 №58-47/1-13/02, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них; матеріали кредитних справ та проведеної Банком претензійно-позовної роботи; виписки по рахунках.

6.12. Університет повідомлено про укладення Банком як первісним кредитором і    ТОВ "ФК "Фактор плюс" як новим кредитором Договору №2017/2-Ю шляхом надсилання на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги від 25.09.2017 №2-1/4333, факт надсилання якого підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списку поштових відправлень від 25.09.2017, опису вкладення від 25.09.2017 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0103321674694, відповідно до якого повідомлення отримане відповідачем 10.10.2017.

6.13. Крім того, на виконання пункту 2.1 Договору № 2017/2-Ю одночасно із його укладенням 22.09.2017 Банком (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "ФК "Фактор Плюс" (новий іпотекодержатель) укладений договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 2017/2-Ю-І (далі - Договір №2017/2-Ю-І), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером 664, відповідно до умов якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права вимоги за Договором іпотеки, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення.

6.13.1. Пунктом 1.2 Договору № 2017/2-Ю-І визначено, що новому іпотекодержателю відступаються права вимоги за Договором іпотеки, що укладений Університетом і Банком, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером 1664, з усіма додатковими угодами та додатковими договорами до нього, що є його невід`ємною частиною, відповідно до якого іпотекодавець передав первісному іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлю літ. «Н», блок «А», загальною площею 3 495 кв. м, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд.23, корп.1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 362161380000.

6.13.2. Новий іпотекодержатель набуває у повному обсязі права іпотекодержателя за іпотечним договором з моменту укладення Договору №2017/2-Ю-І (пункт 1.5).

6.13.3. Відповідно до пункту 7.3 Договору №2017/2-Ю-І він є підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що вносяться за рахунок та на підставі заяви нового іпотекодержателя в день підписання цього договору сторонами. Змістом вказаних Заяв про реєстрацію змін обтяжень є заміна обтяжувача, відповідно до яких первісний іпотекодержатель вилучається з реєстраційних записів, а новий іпотекодержатель додається до записів та стає єдиним обтяжувачем об`єкту обтяження, що є предметом іпотеки.

6.13.4. Згідно із пунктом 7.5 Договору №2017/2-Ю-І він набуває чинності (вважається укладеним) з моменту його нотаріального посвідчення.

6.13.5. Договір №2017/2-Ю-І підписаний представниками нового та первісного іпотекодержателя та скріплений печатками сторін, а також посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. 22.09.2017 за реєстровим номером 2005.

6.14. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 22.09.2017 №98225971 іпотекодержателем об`єкту нерухомого майна - будівля літ. «Н», блок «А», загальною площею 3 495 кв.м, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд.23, корп.1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 362161380000, зазначено ТОВ «ФК «Фактор Плюс», боржником - Університет, а також зазначено інформацію про державну реєстрацію іпотеки: номер запису про іпотеку - 5682225; дата державної реєстрації - 12.06.2008; реєстрацій номер іпотеки - 7384799; підстава виникнення іпотеки - додатковий договір №8 до договору іпотеки від 12.06.2008 №24-47/1-08/04, серія та номер 1333, виданий 30.08.2012; договір №9 про внесення змін до договору іпотеки від 12.06.2008 №24-47/1-08/04, серія та номер 185, виданий 25.03.2015.

6.15. При цьому розмір зобов`язань боржника за Основними договорами в Договорі №2017/2-Ю-І не зазначено.

6.16. Відповідно до Договору №2017/2-Ю, зобов`язання Університету за кредитними договорами від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2007 №54-47/4-07, а також від 04.06.2008 №24-47/1-08/1 та від 24.12.2013 №58-47/1-13, які укладені в межах Генерального договору, складають всього 60 600 353,56 грн.

6.17. Отже, відповідно до Договору №2017/2-Ю-І Банком одночасно із відступленням права вимоги за основними зобов`язаннями, було відступлено ТОВ «ФК «Фактор Плюс» право вимоги за Договором іпотеки з урахуванням додаткових договорів та Договору про внесення змін до Договору іпотеки, що укладені в забезпечення виконання зобов`язань відповідача за кредитними договорами від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2007 №54-47/4-07, від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, які укладені в межах Генерального договору у сумі 60 600 353,56 грн відповідно до Договору №2017/2-Ю.

6.18. ТОВ "ФК "Фактор Плюс" (первісний кредитор) і товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс Сервіс Люкс" [далі - ТОВ "Офіс Сервіс Люкс"] (новий кредитор) 02.10.2017 укладений договір про відступлення частини прав вимоги №02/10-17/2 (далі - Договір №02/10-17/2), відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває частину права вимоги первісного кредитора до позичальника - Університет (боржник) у розмірі, зазначеному у додатку №1 до Договору №02/10-17/2, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за кредитними договорами: Генеральним договором та кредитними договорами укладеними в рамках Генерального договору від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, а також за кредитними договорами від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2907 №54-47/4-07, Договором іпотеки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку №1 до договору (Основні договори), що були укладені боржником і Банком.

6.18.1. Сторони домовились, що відступлення первісним кредитором новому кредитору прав вимоги за договором іпотеки, що було укладено в забезпечення виконання зобов`язань боржника за основними договорами та посвідчено нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається сторонами одночасно із укладенням Договору №02/10-17/2 та підлягає нотаріальному посвідченню.

6.18.2. Відповідно до пункту 2 Договору №02/10-17/2 новий кредитор у день укладення Договору №02/10-17/2 набуває частину прав кредитора за основними договорами згідно з умовами Договору №02/10-17/2, включаючи: право вимагати належного виконання боржником зобов`язання за основним договором, сплати боржником коштів за основною заборгованістю, сплати процентів, вказаних у Додатку №1 до цього договору, передачі боржником забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основним договором. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до Договору №02/10-17/2, який підписується сторонами в день підписання Договору №02/10-17/2. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора виключно в розмірі, вказаному згідно умов цього договору (Додатку №1 до Договору №02/10-17/2) та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане Банку відповідно до умов основних договорів.

6.18.3. Додатком №1 до Договору №02/10-17/2 визначено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги кредитора за основними договорами (Генеральний договір, кредитні договори від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, від 04.06.2008 №24-47/1-08/0; від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2007 №54-47/4-07; Договір іпотеки та договори про внесення змін та доповнень) в загальному розмірі 26 000 000 грн, в тому числі, сплати грошових коштів за прострочену заборгованість у розмірі 15 143 362,39 грн, прострочені відсотки у розмірі 10 266 229,14 грн, нараховані відсотки станом на 22.09.2017 у розмірі 589 408,47 грн, прострочені комісії у розмірі 12 000 грн, нараховані комісії у розмірі 1 000 грн.

6.18.4. Згідно із пунктом 3 Договору №02/10-17/2 сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами відповідно до Договору №02/10-17/2, новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору кошти в розмірі 25 000 000 грн без ПДВ.

6.18.5. Договір №02/10-17/2 підписаний представниками первісного кредитора та нового кредитора та засвідчений печатками сторін.

6.19. ТОВ "ФК "Фактор Плюс" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" (новий іпотекодержатель) 02.10.2017 укладений договір №02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером  1664 (далі - Договір відступлення №02/10-17/3), за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю частину права вимоги за Договором іпотеки, визначену в пункті 1.2 Договору відступлення №02/10-17/3, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення.

6.19.1. Згідно із пунктом 1.2 Договору відступлення №02/10-17/3 новому іпотекодержателю відступаються права вимоги за Договором іпотеки, укладеним Університетом і Банком, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером 1664, з усіма додатковими угодами та додатковими договорами до нього, відповідно до якого іпотекодавець передав первісному іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлю літ. «Н» блок «А», загальною площею 3 495 кв.м., реєстраційний номер 362161380000, за адресою м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1.

6.19.2. До прав, які є предметом даного договору та відступаються за ним, включаються, зокрема, право вимагати від іпотекодавця своєчасного виконання всіх зобов`язань за Договором іпотеки (пункт 1.3 Договору відступлення №02/10-17/3).

6.19.3. Відповідно до пункту 1.4 Договору відступлення №02/10-17/3 його укладення є підставою для заміни сторони іпотекодержателя за Договором іпотеки та переходу (відступлення) від первісного іпотекодержателя до нового іпотекодержателя всього комплексу прав та обов`язків іпотекодержателя за іпотечним договором.

6.19.4. Новий іпотекодержатель набуває у повному обсязі прав іпотекодержателя за Договором іпотеки з моменту укладення цього договору (пункт 1.5 Договору відступлення №02/10-17/3).

6.19.5. Договір відступлення №02/10-17/3 підписаний представниками первісного іпотекодержателя та нового іпотекодержателя, засвідчений печатками сторін та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. за реєстровим номером 2051.

6.20. У відповідності до приписів чинного законодавства умов Договору іпотеки та за наслідками набуття прав вимоги за Договором іпотеки 10.11.2017 ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" звернуто стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі Договору іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки, а саме державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Дідичук І.А. 10.11.2017 внесено реєстраційний запис №23311264 про право власності ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" на об`єкт нерухомого майна: будівлю літ. «Н» блок «А», загальною площею 3 495 кв.м, реєстраційний номер 362161380000, за адресою м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1.

6.21. Інша частина прав вимоги, яка не була передана ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" за договором від 02.10.2017 №02/10-17/2, у свою чергу була передана ТОВ "ФК "Фактор Плюс" на підставі договору факторингу від 14.08.2018 №1/08 (далі - Договір факторингу) Компанії.

6.21.1. ТОВ "ФК "Фактор Плюс" (клієнт) і Компанією (фактор) 14.08.2018 укладено Договір факторингу, за умовами пункту 2.1 якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування за плату згідно з пунктом 3.4 цього договору, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитним договором у повному обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги у розмірі 51 618 432,92 грн.

6.21.2. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Договору факторингу "Кредитний договір" означає у сукупності такі договори (разом з усіма додатковими угодами до них та/або договорами забезпечення) укладені Банком та позичальником: Генеральний договір та кредитні договори в рамках Генерального договору, а саме: кредитний договір від 04.06.2008 №24-47/1-08/1 та кредитний договір від 24.12.2013 №58-47/1-13; кредитний договір від 26.06.2007 №40-47/4-07; кредитний договір від 10.08.2007 №54-47/4-07.

6.21.2. Відповідно до умов Договору факторингу "Права вимоги" за цим договором означає всі права вимоги клієнта до позичальника за кредитним договором як існуючі на дату відступлення прав вимоги, так і ті, що можуть виникнути за кредитним договором в майбутньому, включаючи всі права вимоги [щодо погашення основної заборгованості (кредиту), сплати нарахованих і неоплачених процентів за користування кредитними коштами, сплати нарахованих та несплачених штрафних санкцій та інших платежів, відшкодування витрат (збитків), а також сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів за кредитним договором у майбутньому (якщо це не суперечитиме чинному законодавству України) тощо] та засоби захисту прав, які доступні клієнту у якості кредитора, щодо виплати суми боргу, за винятком частини прав, що відступлені клієнтом на користь ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» на підставі Договору №02/10-17/2.
"Дата відступлення прав вимоги" означає день укладення Договору факторингу.
"Розрахунок заборгованості" означає письмовий документ, що підписаний уповноваженою особою клієнта та скріплений печаткою клієнта, який містить детальні відомості про розмір боргу у позичальника перед клієнтом, підтверджує суму прав вимоги та складається за формою, вказаною в Додатку №4 до Договору факторингу. Розрахунок заборгованості складається клієнтом на суму всього боргу, визначеного станом на дату відступлення прав вимоги.

6.21.3. Пунктом 2.1 Договору факторингу визначено, що фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування за плату згідно з пунктом 3.4 даного договору, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитним договором в повному обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги у розмірі 51 618 432,92 грн.

6.21.4. Відповідно до пункту 2.2 Договору факторингу з дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною кредитного договору, а фактор стає виключним та єдиними кредитором за кредитним договором та набуває всіх прав за ним. У момент переходу прав вимоги до фактора клієнт втрачає будь-які майнові вимоги за кредитним договором та у зв`язку з ним.

6.21.5. Договір факторингу вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін і залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (пункт 10.1 Договору факторингу).

6.22. З наявної в матеріалах справи копії акта прийому-передачі документів від 14.08.2018, вбачається, що клієнт передав фактору такі кредитні договори, а також договори про внесення змін до них: кредитний договір від 10.08.2007 №54-47/4-07; Генеральний договір, кредитний договір від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, кредитний договір від 26.06.2007 №40-47/4-07 та кредитний договір від 24.12.2013 №58-47/1-13.

6.23. При цьому відповідно до підписаного обома сторонами договору Додатку до Договору факторингу - Розрахунок заборгованості за кредитними договорами Університету перед ТОВ "ФК "Фактор Плюс" станом на 14.08.2018 складає всього      51 618 432,92 грн, а саме:
- за кредитним договором від 04.06.2008 №24-47/1-08/1 всього в сумі 16 059 163,13 грн, у тому числі: заборгованість за договором - 10 732 839,65 грн; заборгованість за процентами - 2 028 959,82 грн; заборгованість з пені - 3 297 363,66 грн;
- за кредитним договором від 24.12.2013 №58-47/1-13 всього в сумі 9 961 073,27 грн, у тому числі: заборгованість за договором - 6 747 445,77 грн; заборгованість за процентами - 1 155 565,03 грн; заборгованість з пені - 2 058 062,47 грн;
- за кредитним договором від 26.06.2007 №40-47/4-07 всього у сумі 20 271 567,04 грн, у тому числі: заборгованість за договором - 13 548 115,50 грн; заборгованість за процентами - 2 561 165,81 грн; заборгованість з пені - 4 162 285,72 грн;
- за кредитним договором від 10.08.2007 №54-47/4-07 всього в сумі 5 326 629,48 грн, у тому числі: заборгованість за договором - 3 559 952,64 грн; заборгованість за процентами - 672 981,35 грн; заборгованість з пені - 1 093 695,50 грн.

6.24. З урахуванням вищевикладеного, умов Договору факторингу та фактично вчинених клієнтом та фактором дій суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що позивач набув права кредитора по відношенню до боржника на належній правовій підставі.
6.25. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання щодо погашення заборгованості, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 42 024 065,07 грн, з яких: 31 028 400,92 грн основної заборгованості, 4 277 183,03 грн процентів за користування кредитними коштами та 6 718 481,12 грн пені, а також просив у рахунок часткового погашення заборгованості звернути стягнення на належне відповідачу майно, а саме на об`єкт нерухомого майна - будівлю літ. "К" блок "Б" загальною площею 4 725 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 362204580000.

7. Межі та порядок розгляду справи судом касаційної інстанції
7.1. Ухвалою Верховного Суду від 01.11.2021, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №910/6648/18 за касаційною скаргою Університету на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

7.2. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 18.11.2021 у зв`язку з перебуванням судді Булгакової І.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/6648/18, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Колос І.Б.

7.3. Ухвалою Верховного Суду від 22.11.2021, зокрема, зупинено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі № 910/6648/18 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

7.4. Протокольною ухвалою від 02.12.2021 Верховний Суд ухвалив розглядати клопотання позивача про закриття касаційного провадження разом з касаційною скаргою.

7.5. Ухвалою Верховного Суду від 02.12.2021 відкладено розгляд касаційної скарги на 16.12.2021.

7.6. Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №910/6648/18 касаційне провадження за касаційною скаргою Університету на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №910/6648/18 зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справ №761/36873/18 (провадження №14-121цс21) та №910/17048/17 (провадження №12-85гс20).

7.7. Ухвалою Верховного Суду від 04.08.2022, зокрема, поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою Університету на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №910/6648/18, призначено розгляд касаційної скарги на 18.08.2022.

7.8. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 12.08.2022 у зв`язку з перебуванням судді Колос І.Б. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/6648/18, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Малашенкова Т.М. (головуючий), Бенедисюк І.М., Селіваненко В.П.

7.9. Від Університету 12.08.2022 до Суду надійшли додаткові пояснення.

7.10. Від Компанії 17.08.2022 до Суду надійшли письмові пояснення з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у справах №761/36873/18 та №910/17048/17.

7.11. Від Університету 17.08.2020 до Суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення судових витрат зі сторони відповідача.

7.12. Протокольною ухвалою від 18.08.2022 Верховний Суд долучив до матеріалів справи письмові пояснення учасників справи та заяву щодо стягнення адвокатських послуг.

7.13. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.14. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

7.15. Згідно із частиною четвертою статі 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій.
8.1. Перед судом фактично поставлене питання про наявність/відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин приписів частини четвертої статі 36 Закону України "Про іпотеку" у редакції, яка діяла на дату звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку (10.11.2017).

8.2. Слід зазначити, що дана справа розглядалася судами неодноразово.

8.3. Так, постановою Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/6648/18 касаційну скаргу задоволено частково, скасовано судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог Компанії до Університету про стягнення 31 028 400,92 грн основного боргу та в цій частині справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

8.4. Скасовуючи судові рішення Верховний Суд вказував, зокрема, на таке:
- у порушення частини першої статті 86 ГПК України, ні суд першої інстанції, ані суд апеляційної інстанції не досліджував Договір відступлення №02/10-17/3, оскільки такий договір відсутній у матеріалах справи;
- при цьому внаслідок недослідження умов Договору відступлення №02/10-17/3 суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не встановили, чи одночасно з відступленням прав за Договором іпотеки здійснено відступлення права вимоги за основним зобов`язанням у цілому, чи у частині;
- тобто судами першої та апеляційної інстанцій належним чином не встановлено, чи існувало на момент укладення Договору факторингу у ТОВ "ФК "Фактор Плюс" права кредитора у зобов`язанні за Генеральним договором та кредитними договорами від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, від 26.06.2007 №40-47/4-07 у розмірі 51 618 432,92 грн та чи набула Компанія таких прав у визначеному розмірі;
- поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишились доводи відповідача про застосування до спірних правовідносин приписів частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній станом на 10.11.2017) у зв`язку з тим, що у листопаді 2017 року іпотекодержатель задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом позасудового врегулювання, а саме набуття права власності на предмет іпотеки.

8.5. Скаржник вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій зазначені вказівки Верховного Суду не враховані та не застосовано положення частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній станом на 10.11.2017).

8.6. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій при дослідженні Договору №02/10-17/2 дійшли висновку про правомірність укладення вказаного договору та його відповідність нормам статті 512, 514 ЦК України та положенням Закону України "Про іпотеку", застосувавши преюдицію, визначену статтею 75 ГПК України, а саме обставини, встановлені судовими рішеннями у справі №910/974/18.

8.7. Слід зазначити, що предметом дослідження і розгляду у справі №910/974/18 є Договір №02/10-17/2 та Договір відступлення №02/10-17/3, а позов заявлено Університетом, який не є стороною вказаних првочинів.

8.8. Так, у справі №910/974/18 суди вирішували питання дійсності/недійсності вказаних договорів саме у розрізі статей 512, 514 ЦК України, наявності/відсутності ознак факторингу у Договорі №02/10-17/2 та наявність/відсутність порушення Закону України "Про іпотеку" в контексті відсутності письмової згоди іпотедекодавця на відступлення права вимоги.

8.9. У постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/974/18 колегія суддів, залишаючи в силі оскаржувані судові рішення, зазначила, зокрема, таке:
- виходячи з правової оцінки умов спірного договору, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що укладений сторонами договір від 02.10.2017 №02/10-17/2 не є договором факторингу, оскільки відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі вартості відступленого права вимоги до боржників, тобто факт отримання прибутку новим кредитором за даною угодою відсутній, також не вбачається і факту фінансування клієнта або обов`язок такого за плату. До відповідача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що відповідає вимогам статті 514 ЦК України. При цьому умови спірного договору не передбачають для нового кредитора будь-якої плати чи винагороди за відступлення права вимоги (пункт 6.35 постанови);
- в той же час судами правильно зауважено, що відступлення частини прав вимоги за основними договорами не суперечить положенням статей 512-514, 516-518 ЦК України (пункт 6.36 постанови);
- оскільки, як встановлено судами, сторонами було укладено саме договір відступлення права вимоги, який не підпадає під ознаки договору факторингу та не вимагає наявності у відповідача ліцензії на здійснення фінансових операцій, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав, наведених позивачем у позовній заяві, для визнання такого договору недійсним (пункт 6.37 постанови);
- отже, хоча оскаржувані судові акти і містять посилання на правові висновки, викладені в інших постановах Верховного Суду, проте ці висновки узгоджуються з наведеним вище розмежуванням та класифікацією ознак вказаних договорів, і висновки, зроблені в оскаржуваних судових рішеннях, не суперечать правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16 (пункт 6.38 постанови);
- за таких обставин доводи скаржника про те, що за своєю правовою природою спірний договір є договором факторингу та про те, що новий кредитор у незаконний спосіб отримав право вимоги до боржника, визнаються колегією суддів безпідставними та необґрунтованими (пункт 6.39 постанови);
- відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (пункт 6.40 постанови);
- згідно з частинами першою - третьою статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору (пункт 6.41 постанови);
- за приписами частин першою - третьою статті 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (пункт 6.42 постанови);
- судами встановлено, що оспорюваний договір від 02.10.2017 №02/1017/3 про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 12.06.2008 №24-47/1-08/04 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером №1664. За його умовами і, зокрема, пунктом 1.2 новому іпотекодержателю відступлено право вимоги за договором іпотеки  від 12.06.2008 №24-47/1-08/04 з усіма додатковими угодами та додатковими договорами до нього, що є його невід`ємною частиною, відповідно до якого іпотекодавець передав первісному іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: будівлю літ. "Н" блок "А", загальною площею 3 495 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 362161380000. Тобто до нового іпотекодержателя перейшло забезпечення у розмірі вимог за основним зобов`язанням, що не суперечить положенням статей 7, 24 Закону України "Про іпотеку" (пункт 6.43 постанови);
- таким чином, за положеннями наведених вище норм права відступлення права за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця у разі, якщо інше не встановлено іпотечним договором і якщо одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Судами ж встановлено, що іпотечним договором не передбачено необхідності отримання письмової згоди іпотекодавця при відступлені права вимоги (пункт 6.44 постанови);
- при цьому у разі відступлення права вимоги за основним зобов`язанням сторонами, в силу наведених положень, здійснюється відступлення і за додатковим (акцесорним) зобов`язанням, що не суперечить правовій природі договору цесії та забезпечувальних договорів (пункт 6.45 постанови);
- з огляду на викладене суди дійшли висновку про те, що позивачем (Університетом) не доведено порушення його особистого майнового чи немайнового права або інтересу діями відповідачів, які уклали оспорювані договори, оскільки обсяг відповідальності позивача за основними договорами не змінився (пункт 6.46 постанови);
- суд погоджується з висновками господарських судів про відсутність порушення прав та законних інтересів позивача (Університету) та про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з відповідністю спірного договору нормам статей 512, 514 ЦК України та положенням Закону України "Про іпотеку" (пункт 6.47 постанови).

8.10. Отже, з огляду на викладене у пунктах 6.46 та 6.47 постанови від 31.07.2019 у справі №910/974/18 чітко вбачається, що Верховний Суд погодився з висновками господарських судів про відсутність порушення прав та законних інтересів Університету, що не є стороною оспорюваних правочинів, і відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з відповідністю спірного договору приписам законодавства, на які посилався Університет, заявляючи позов.

8.11. Водночас під час розгляду справи №910/974/18 судами не вирішувалося застосування приписів саме частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку". 

8.11.1. Такі обставини мають встановлюватися судами в контексті наявності/відсутності підстав для стягнення кредитних коштів у разі наявності доводів сторін, ураховуючи такі засади господарського судочинства як змагальність сторін і диспозитивність. 

8.12. Крім того, у вказаній вище справі не досліджувався Договір факторингу, судами не вирішувалося питання обсягу прав, які передані за Договором відступлення №02/10-17/3.

8.13. Разом з тим, суди першої та апеляційної інстанцій, приймаючи оскаржувані судові рішення, обмежившись посиланням на обставини, встановлені під час розгляду справи №910/974/18, не дослідили, в якій саме частині (частково чи в цілому) відбулося відступлення прав за Договором іпотеки, чи є підстави для застосування приписів частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на 10.11.2017).

8.14. Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

8.14.1. Преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що відображується в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивостей преюдиціальності. Також преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

8.14.2. Важливим видається те, що обставини, встановлені у першій справі, що є преюдиційною, мають належати до предмета доказування, тобто їх встановлення має бути необхідне для вирішення тієї справи. Оскільки предмет доказування спочатку визначається підставами позову, а потім обґрунтовується нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, то питання про те, чи належав певний факт до предмета доказування, є питанням права, а не факту. 

8.14.3. Питання факту це питання про те, чи була наявна/відсутня певна обставина, що має значення для вирішення певного спору. Фактичні обставини встановлюються через доказування. Доказування дає змогу відтворити той чи інший фрагмент дійсності в асортименті значущості для справи (предмет доказування). Юридична ж кваліфікація фактичних обставин здійснюється через співвіднесення певної обставини з певними юридичними нормами. Отже, юридичний факт передбачена нормами права конкретна життєва обставина (дія, подія), котра є підставою для настання певних юридичних наслідків. Життєвий факт набуває ознак юридичного внаслідок юридичної кваліфікації, правозастосування. Таким чином, юридичний (правовий) факт - це той же самий життєвий факт, але в контексті наявності його правової регламентації. 

Аналогічний висновок щодо застосування статті 75 ГПК України викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №914/554/19.

8.15. Згідно із частиною першою статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

8.16. Таким чином, ураховуючи вищевикладені міркування, суди першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи допустили порушення норм процесуального права, а саме частини четвертої статті 75 та частини першої статті 316 ГПК України.

8.17. Також Університет зазначив, що суд апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваної постанови застосував норми Закону України "Про іпотеку" без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній станом на 10.11.2017).

8.18. Відповідно до положень норм ГПК України (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України) касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

8.19. Для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

8.20. Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, де Велика Палата конкретизувала свої висновки щодо тлумачення змісту поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

8.21. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

8.22. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

8.23. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

8.24. Слід зазначити, що серед означених скаржником постанов Верховного Суду за змістовним критерієм подібними є правовідносини, зокрема у справі №910/9508/17, виходячи з такого.

8.24.1. Предметом розгляду у справі №910/9508/17 є вимоги про визнання припиненими зобов`язань, які мотивовані тим, що відповідно до приписів статті 1 та частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" договори іпотеки та договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії є припиненими з підстав виконання основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, тобто після реєстрації за банком права власності на іпотечне майно. 

8.24.2. При вирішенні господарського спору суди у справі №910/9508/17 керувалися частиною четвертою статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03.07.2018 №2478-VIII).

8.24.3. У даній справі доводи Університету, які послідовні упродовж розгляду даної справи, зводяться до того, що вимоги за всіма кредитними договорами є припиненими на підставі частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на 10.11.2017), оскільки ТОВ "Офіс Сервіс Люкс" звернуло стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки, а тому ставило під сумнів право на укладання договору (пункт 6.21 цієї постанови) та його законність. 

8.24.4. Отже, правовідносини у справах №910/6648/18 та №910/9508/17 є подібними за змістовним критерієм, а саме за їх характером та нормами права, що їх регулюють.

8.25. Враховуючи викладені вище міркування, відсутні підстави для задоволення клопотання про закриття касаційного провадження відповідно до приписів пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України. Інші доводи клопотання цього не спростовують. 

8.26. Верховний Суд зупиняв касаційне провадження до розгляду справ №761/36873/18 (провадження №14-121цс21) та №910/17048/17 (провадження №12-85гс20), оскільки Велика Палата Верховного Суду у вказаних справах розглядала саме питання застосування частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній до введення в дію Закону №2478-VII, у тому числі щодо вирішення питання відступлення від правових висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладених в постановах від 14.01.2020 у справі №908/1506/17, від 19.09.2019 у справі №910/9508/17 та від 14.11.2018 у справі №910/2535/18.
8.27. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 вказала, зокрема, таке:
- Велика Палата Верховного Суду зауважує, що системний аналіз статті 33, частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII, статей 546, 590, 598, 599 ЦК України дає підстави для висновку, що їхнє обмежене тлумачення у вигляді припинення основного зобов`язання внаслідок реалізації прав на один із способів забезпечення виконання зобов`язання за наявності інших забезпечень та, при цьому, неповному задоволенні вимог кредитора, є несумісним з призначенням інституту забезпечення виконання зобов`язань, його правовою природою і сутністю та суперечить принципам розумності, пропорційності і рівності сторін, адже фактично позбавляє юридичного сенсу законодавчі приписи, якими передбачено право кредитора забезпечити виконання основного зобов`язання за рахунок усіх видів забезпечення зобов`язання, узгоджених сторонами;
- буквальне застосування положень частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03.07.2018 №2478-VIII) можливе виключно в тих випадках, коли належне та повне виконання основного зобов`язання було забезпечене лише одним способом забезпечення, і вказаний спосіб було реалізовано у повному обсязі в позасудовому порядку;
- Велика Палата Верховного Суду зазначає, що частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає недійсність наступних вимог кредитора, заявлених не до основного боржника, а щодо виконання боржником основного зобов`язання, що в цьому контексті слід розуміти як недійсність вимог, заявлених до усіх сторін як основного договору, так і забезпечувальних зобов`язань, закріплених в акцесорних договорах;
- у випадку забезпечення виконання основного зобов`язання двома і більше предметами застави, основне зобов`язання не припиняється після звернення стягнення на всі предмети застави або на будь-який з них на вибір заставодержателя, якщо це не потягло повного задоволення його вимог та не закінчився строк на реалізацію права звернення стягнення на інші забезпечувальні зобов`язання.

8.28. У свою чергу, у постанові від 22.02.2022 у справі №761/36873/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, зокрема, таке:
- Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що нею вже висловлена подібна правова позиція. Так, у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 Велика Палата Верховного Суду висловила позицію щодо застосування частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» у кредитних правовідносинах за наявності декількох видів або предметів забезпечення, зокрема «у випадку забезпечення виконання основного зобов`язання декількома способами, основне зобов`язання не припиняється у разі, якщо реалізація іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки не потягла повного задоволення його вимог»;
- із цього випливає неможливість для кредитора вимагати виконання боржником основного зобов`язання в розмірі, який перевищує визначену суб`єктом оціночної діяльності вартість такого предмета іпотеки, якщо кредитор (іпотекодержатель) звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання за цією ціною (оберненням його у свою власність);
- Велика Палата Верховного Суду вважає, що, допускаючи можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, законодавець тим встановлює правило про те, що після завершення позасудового врегулювання, зокрема стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними;
- позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора;
- з огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними в постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 759/6703/16-ц (провадження № 61-22462св18) та від 20 листопада 2019 року у справі № 295/795/19 (провадження № 61-12137св19), про те, що в разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями цього Закону всі наступні вимоги є недійсними;
- при цьому Велика Палата Верховного Суду наголошує, що частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у відповідній редакції) вказує на недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання саме боржником основного зобов`язання після завершення позасудового врегулювання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, передане в іпотеку саме боржником, за відсутності інших забезпечувальних договорів.

8.29. Отже, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаних справах, які поставлені після подання касаційної скарги, висловила чітку позицію щодо застосування приписів частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03.07.2018 №2478-VIII).

8.30. Так, для застосування вказаної норми необхідним є з`ясування відсутності інших забезпечувальних договорів, а у разі їх наявності з`ясування в якій саме частині відбулося задоволення кредиторських вимог (повністю чи частково) та чи не закінчився строк на реалізацію права звернення стягнення на інші забезпечувальні зобов`язання, спосіб звернення стягнення та його порядок.

8.31. Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що:
- Банк відступив ТОВ "ФК "Фактор Плюс" права вимоги Банку до позичальника - Університету (боржник) за кредитними договорами від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, що укладені в рамках Генерального договору, кредитними договорами від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2007 №54-47/4-07, та/або договором іпотеки від 12.06.2008 №24-47/1-08/04 та/або договором застави рухомого майна (у тому числі основних засобів) від 25.03.2015 №58-47/1-13/02, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них;
- відповідно до акта приймання-передачі документів від 22.09.2017 до Договору №2017/2-Ю Банком передано ТОВ «ФК «Фактор Плюс» такі документи: Генеральний договір №24-47/1-08/G; кредитні договори від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, що укладені в рамках Генерального договору; кредитні договори від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2007 №54-47/4-07; Договір іпотеки; договір застави рухомого майна (у тому числі основних засобів) від 25.03.2015 №58-47/1-13/02, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них; матеріали кредитних справ та проведеної Банком претензійно-позовної роботи; виписки по рахунках.

8.32. Разом з тим, матеріали справи №910/6648/18 не містять копії договору застави рухомого майна (у тому числі основних засобів) від 25.03.2015 №58-47/1-13/02.

8.33. Судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено вказаний договір і не надано йому належної правової оцінки, в тому числі в контексті з`ясування в якій саме частині відбулося задоволення кредиторських вимог (повністю чи частково) та чи не закінчився строк на реалізацію права звернення стягнення за цим договором, спосіб звернення стягнення та його порядок.

8.34. Водночас з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 та від 22.02.2022 у справі №761/36873/18, дослідження питання наявності/відсутності інших забезпечувальних договорів (зокрема договору застави), окрім іпотеки, та викладеного у пункту 8.30 цієї постанови, є визначальними і ключовими для наявності/відсутності підстав для застосування приписів частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03.07.2018 №2478-VIII).

8.35. З огляду на викладене доводи касаційної скарги, наведені у пунктах 4.1 та 4.2 цієї постанови, знайшли своє підтвердження, доводи позивача та третьої особи відхилені, а тому є підстави для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

8.36. Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

8.37. Верховний Суд також зазначає, що у пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

8.38. З огляду на те, що суди попередніх інстанцій не встановили обставин, що є визначальними і ключовими у цій справі у вирішенні даного спору, не врахували вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.06.2019 у даній справі, ураховуючи доводи касаційної скарги, які є нерозривними у їх сукупності, межі розгляду справи судом касаційної інстанції, імперативно визначені статтею 300 ГПК України, судові рішення попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа у скасованій частині - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

8.39. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
9.1. Доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових рішень за результатами перегляду справи в касаційному порядку знайшли своє підтвердження з мотивів, викладених у розділі 8 цієї постанови.

9.2. Порушення судами норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції.

9.3. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

9.4. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Університету задовольнити частково, судові рішення у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

9.5. Під час нового розгляду суду слід взяти до уваги викладене як у постанові Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/6648/18 так і в цій постанові, звернути увагу на викладене у розділі 8 цієї постанови, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити зазначені в цій постанові доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, і, в залежності від встановленого, вирішити спір відповідно до закону.

9.6. Відповідно до частини третьої статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

9.7. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №910/6648/18, виконання яких зупинено ухвалою Верховного Суду від 22.11.2021, скасовано, а справу передано на новий розгляд.

9.8. Відповідно до частини другої статті 317 ГПК України з моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанції втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

9.10. З огляду на скасування Верховним Судом рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №910/6648/18 і передачу справи на новий розгляд підстави для поновлення дії вказаних рішень судів першої та апеляційної інстанцій відсутні (близька за змістом позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.10.2020 у справі №2-24/494-2009).

10. Судові витрати
10.1. Розподіл судових витрат відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, в тому числі за заявою відповідача, не здійснюється, адже суд не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує оскаржувані судові рішення та повертає справу на новий розгляд, тому за результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат у справі. 

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №910/6648/18 скасувати.

3. Справу №910/6648/18 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Т. Малашенкова

Суддя                                                                                               І. Бенедисюк

Суддя                                                                                               В. Селіваненко