ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 361/4584/19                                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Радзівіл А.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року                                                                                            м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача Кузьменка В.В.,
                                     суддів: Ганечко О.М., Василенка Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 361/4584/19, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 361/4584/19, в якій просив встановити контроль за виконанням рішення Броварського міськрайонного суду від 14 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови, закриття виконавчого провадження та зобов`язання відновити виконавче провадження.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням рішення суду у справі № 361/4584/19 повернуто заявнику без розгляду.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне судове рішення та задовольнити заяву про встановлення судового контролю.
Доводи апелянта обґрунтовані зокрема тим, що судом першої інстанції порушено положення процесуального закону при поверненні заяви про встановлення судового контролю, порушивши права та законні інтереси апелянта, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду. Зокрема вказано, що встановивши обставину ненадання доказів надіслання заяви іншим учасникам справи, суд першої інстанції повинен був, керуючись ст. 169 КАС України, залишити таку заяву без руху та надати можливість усунути виявлені недоліки.
Розгляд апеляційної скарги проведено у порядку письмового провадження у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 312 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просив:
- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області "Постанову про закінчення виконавчого провадження" від 30.05.2019, за номером ВП № 56936985 у справі № 361/5596/17 та виконавчого листа виданого 22 червня 2018 року виданого Броварським міськрайонним судом Київської області;
- зобов`язати відповідача поновити виконавче провадження за номером ВП № 56936985 у справі № 361/5596/17 та виконавчого листа виданого 22 червня 2018 року виданого Броварським міськрайонним судом Київської області та виконати повністю рішення суду.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області постановлену старшим державним виконавцем Качановим Михайлом Олександровичем від 30 травня 2019 року у виконавчому провадженні ВП № 56936985 про закриття виконавчого провадження. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Надалі ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення контролю за виконанням рішення суду у справі за № 361/4584/19, в якій просив встановити контроль за виконанням рішення Броварського міськрайонного суду від 14 листопада 2019 року.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням рішення суду у справі № 361/4584/19 повернуто заявнику без розгляду з тих підстав, що всупереч ч. 1 ст. 167 КАС України, заявником до своєї заяви не додано докази її надіслання іншим учасникам справи.
Оцінюючи доводи апелянта та висновки суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 167 КАС України імперативно встановлено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.
Так, за ч. 1 вказаної статті будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:
1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;
2) найменування суду, до якого вона подається;
3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;
4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;
5) підстави заяви (клопотання, заперечення);
6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);
7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним законом іноземної держави (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).
До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Згідно з ч. 2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Апелянтом не заперечується обставина ненадання доказів надіслання заяви іншим учасникам справи.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірно висновку про порушення ОСОБА_1 вимог до порядку подання заяви про встановлення судового контролю.
Оцінюючи твердження апелянта стосовно того, що встановивши обставину ненадання доказів надіслання заяви іншим учасникам справи, суд першої інстанції повинен був, керуючись ст. 169 КАС України, залишити таку заяву без руху та надати можливість усунути виявлені недоліки, колегія суддів зазначає таке.
Положеннями ст. 169 КАС України, на яку посилається ОСОБА_1 , регламентовано порядок залишення саме позовної заяви без руху та повернення позовної заяви.
Натомість, в межах спірних правовідносин йдеться про порядок подання та оформлення заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а не позовної заяви, що виключає можливість застосування вимог згаданої статті процесуального закону при розгляді питання про встановлення судового контролю, що свідчить про неспроможність таких доводів заявника.
Жодних інших обґрунтувань щодо дотримання порядку подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не наведено.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що згідно з ч. 1    ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно з ч. 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Як зазначає Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі «Каракуця проти України»).
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Peretyaka And Ukraine» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33).
Відтак, зважаючи на те, що апелянтом при зверненні до суду не було дотримано імперативних вимог ст. 167 КАС України та у встановленому порядку до заяви не додано докази її надіслання іншим учасникам справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого    висновку про наявність підстав для повернення такої заяви у відповідності до ч. 2 ст. 167 КАС України.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням рішення суду у справі № 361/4584/19 - залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

                                                                                                    О. М. Ганечко