ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/739/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №2-4174/09 Категорія: на ухвалу 	Позарецька С. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       26 травня 2022 року м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В., 	
за участю секретаря	Чуйко А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкасивід 26 січня 2022 року (повний текст складений 11 лютого 2022 року) про відмову у задоволенні заяви про заміну строни у справі та закриття провадження у справі за позовом  ОСОБА_2  до  ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Міняйло Ірина Петрівна, ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу будинку, земельної ділянки та визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу та визнання права власності житлового будинку АДРЕСА_1 від 10 вересня 2005 року та договору купівлі-продажу відповідної земельної ділянки, на якій розташований зазначений будинок від 10 вересня 2005 року. 
Заочним рішенням Придніпровського районого суду м. Черкаси від 12 жовтня 2009 року позов задоволено.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2017 року заочне рішення скасовано. 
У ході розгляду справи 03 березня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Міняйло І.П. та 05 квітня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_4 
15 травня 2017 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просила суд визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу будинку з надвірними спорудами від 10 вересня 2005 року та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10 вересня 2005 року; визнати право власності за ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 525 кв.м., яка розташована за адресою у АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 09 листопада 2017 року зупинено провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_2 ,та відновлено провадження 01 серпня 2018 року.
31 січня 2019 року ухвалою суду закрито провадження на підставі п. 7 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із смертю позивача ОСОБА_2 . 
Постановою апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2019 року ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2019 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
21 травня 2019 року ухвалою суду зупинено провадження по цивільній справі до набрання законної сили судового рішення по справі № 711/208/19 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Ухвалою суду від 26 березня 2021 року поновлено провадження у справі у зв`язку із ухваленням рішення Придніпровського районного суд м. Черкаси від 24 вересня 2020 року по справі № 711/208/19, яким позов задоволено, визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю у 6 місяців з моменту набрання рішенням законної сили.
26 січня 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Прядка В.М. направив до суду клопотання про залучення ОСОБА_1 правонаступником позивачки ОСОБА_2 .
У клопотанні зазначено, що 23 грудня 2015 року за життя ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 складено заповіт щодо будь-якого майна, що належало їй. Заявник зазначив, що є єдиним спадкоємцем за заповітом. Крім того рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 24 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 05 листопада 2020 року, ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 6 місяців з моменту набрання рішенням законної сили.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Прядки В.М. про залучення ОСОБА_1 правонаступником позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Провадження по цивільній справі закрито.
Ухалу суду мотивовано тим, що після смерті позивача ОСОБА_2 є два спадкоємці: відповідач по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які можуть бути правонаступниками позивача ОСОБА_2 . Проте провадження по цивільній справі підлягає до закриття, оскільки в даному випадку позивач ОСОБА_2 померла і спірні правовідносини, враховуючи предмет і підстави позову, суб`єктний склад осіб та учасників справи (сторін), на думку суду, не допускають правонаступництво.
Судом першої інстанції зазначено, що ст. 55 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний залучити до участі у справі всіх правонаступників, якими в даному випадку фактично є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (відповідач по справі), оскільки вони є спадкоємцями спадкодавця - померлої ОСОБА_2 (позивач по справі). Їхня участь в даних правовідносинах є на одній стороні - стороні позивача, що суперечить нормам ЦПК України. Суд зазначив, що будучи відповідачем по справі, ОСОБА_3 не може бути одночасно правонаступником позивача по цій справі, а незалучення одного з правонаступників до участі у справі, суттєво порушить його процесуальні права, що недопустимо.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво. ОСОБА_1 вважає, що є єдиним спадкоємцем за заповітом всього майна померлої. Інших осіб, які б мали право на спадщину немає.
Скаржник також звертає увагу апеляційного суду на те, що питання щодо можливості правонаступництва у даній справі вже вирішувалося судом, так як ухвалою апеляційного суду Черкаської області ухала Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 січня 2019 року (про закритття провадження) скасована і справа направлена до суду для продовження розгляду. Таким чином, на переконання ОСОБА_1 , думка суду є аналогічною з його думкою.
Керуючись зазначеними аргументами, апелянт вважає, що суд безпідставно відмовив у клопотанні про його залучення до участі у справі як правонаступника позивача. Вважає, що він як спадкоємець та правонаступник померлої, має право на участь у даній справі та може мати статус позивача та пред`явити вимоги до ОСОБА_3 . 
Просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 січня 2022 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішенян першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.
Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 23 жовтня 2018 року існують чинні заповіти від 20 листопада 2000 року за № 4009, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу м. Черкаси Михайловською А.А. та заповіт від 23 грудня 2015 року за № 3355, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу м. Черкаси Сопільняк А.О. (а.с. 34-37, т.2).
Згідно з листом приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу м. Черкаси Березій І.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_3 (а.с. 85, т.2).
Відповідно до довідки від 31 січня 2019 року, виданої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Березій І.І., після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3 (відповідач по справі), інші спадкоємці, які відповідно до закону прийняли спадщину, відсутні (а.с. 87, т.2).
Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 24 вересня 2020 року (справа №711/208/19) задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 і визначено йому додатковий строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю 6 місяців з дня набрання рішенням законної сили. Вказане судове рішення набрало законної сили 05 листопада 2020 року.
Судовим рішенням встановлено, що 23 грудня 2015 року ОСОБА_2 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О., за яким ОСОБА_2 заповіла належне їй на час смерті майно ОСОБА_1 (а.с. 65-66, т.3).
Відповідно до інформації від нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори від 13 липня 2021 року свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 не видавались. 23 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся у Другу черкаську нотаріальну контору із заявою щодо витребування спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , з Черкаського обласного державного архіву м. Черкаси для видачі свідоцтв про право на спадщину.
Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що після смерті позивача ОСОБА_2 є два спадкоємці: відповідач по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які можуть бути правонаступниками позивача ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процессу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.
Тобто підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Таким чином у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Визначений ст. 1219 ЦК України перелік прав та обов`язків щодо яких не допускається правонаступництво, є вичерпним.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Проте погодитись із таким висновком суду не можна, оскільки судом порушено норми процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо спадкового майна, яке належало померлій ОСОБА_2 та законність відчуження якого остання оспорила за життя шляхом подачі даного позову. Під час розгляду справи позивачка померла, у неї залишилися спадкоємці.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції помилково вважав встановленим, що спірні правовідносини правонаступництва не допускають, тому ухвала суду першої інстанції вимогам закону не відповідає.
Вказана позиція відповідає висновку ВС, викладеному у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 369/9512/17. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на пункт 7 частини 1 статті 255 ЦПК України яка передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що передшкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, крім іншого - порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
Оскільки оскаржувана ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2022 року постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідно до положень статті 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Доводи ОСОБА_1 в тій частині, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом всього майна померлої та інших осіб, які б мали право на спадщину немає, не підтверджені належними та допустими доказами, суперечать матеріалам справи та підлягають встановленню під час розгляду справи по суті спору.
Щодо висновку суду першої інстанції про неможливості залучення в якості правонаступника ОСОБА_2 , зокрема в статусі одного з позивачів ОСОБА_3 є вірним, оскільки процесуальний статус ОСОБА_3 вже визначений як відповідачки. Але незалучення ОСОБА_3 в якості правонаступника ОСОБА_2 не позбавляє її права як спадкоємця, який у порядку, встановленому законом, набув відповідне спадкове майно, захищати свої порушені чи невизнані права та інтереси в ході розгляду даної справи по суті у статусі відповідача, шляхом визнання чи невизнання позову та спростування доводів такого позову.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкасивід 26 січня 2022 року скасувати. Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в частині процесуального правонаступництва.

Судді