Постанова 
Іменем України 
09 червня 2022 року
м. Київ
справа № 207/171/20
провадження № 61-13619св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,               
учасники справи:
позивач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Дніпровського апеляційного суду в складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М., Пищиди М. М. від 30 червня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2020 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь Департаменту патрульної поліції майнову шкоду в розмірі 4 159 грн 75 коп. та витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1 921 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що унаслідок недбалого ставлення відповідача до отриманого ним службового майна, а саме - нагрудного відеореєстратора DM № 4549 позивачу було спричинено майнову шкоду, яка складає 4 159 грн 75 коп. Відповідачем зазначена шкода не відшкодована, що і стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності обставин позову.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2021 року апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задоволено частково. Рішення Баглійського районного суду                                м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 листопада                          2020 року скасовано. Провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - закрито. Повідомлено Департамент патрульної поліції Національної поліції України, що розгляд такої  категорії віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість вирішення даного спору в порядку цивільного судочинства, адже спір, який виник між сторонами, віднесено до юрисдикції адміністративного суду, і такий спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
У серпні 2021 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 червня                          2021 року, у якій просить скасувати зазначену постанову апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановці Великої Палати Верховного Суду: від 23 січня                      2019 року в справі № 825/730/16 та постанові Верховного Суду від                                         18 листопада 2020 року в справі № 760/15085/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Крім того зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано справу 
№ 207/171/20 з Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що наказом Департаменту патрульної поліції від 15 червня    2018 року № 568 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду поліцейського взводу № 2 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції. Наказом Департаменту патрульної поліції від 28 листопада 2018 року № 1146 о/с відповідач призначений на посаду поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління.
28 жовтня 2018 року згідно з розстановкою сил та засобів взводу № 1 роти                       № 2 батальйону № 2 Управління екіпаж «213», у складі рядової поліції ОСОБА_1 , капрала поліції ОСОБА_2 та рядового поліції ОСОБА_3 , заступив на нічне чергування відповідно до розстановки сил та засобів Управління з 28 жовтня 2018 року по 29 жовтня 2018 року. Перед заступанням на чергування для належного виконання завдань та функцій поліції ОСОБА_1 отримав нагрудний відеореєстратор DM № 4549, у справному стані, що підтверджується копією відомості видачі відеореєстратора від                       27 жовтня 2018 року, яка містить підпис ОСОБА_1 про отримання. Під час несення служби 28 жовтня 2018 року, близько 01:30 вказаним екіпажем патрульної поліції на службовий планшет було отримано виклик «Інші тілесні ушкодження» за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши на місце поді о 01:40 поліцейським було виявлено осіб в кількості 6-8 чоловік та заявника, який вказав на вищевказаних громадян, як на осіб, що брали участь у побитті його знайомого. На місці події після затримання осіб було виявлено відсутність нагрудного відеореєстратора DM № 4549, який був закріплений на однострої рядового поліції ОСОБА_1 . 
Таким чином, поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону № 2 Управління рядовим ОСОБА_1 було допущено втрату отриманого ним під підпис службового майна - а саме нагрудного відеореєстратора DM № 4549. Відповідно до листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту патрульної поліції «Про надання інформації щодо балансової вартості службових відеореєстраторів» балансова вартість камери DM № 4549 становить 4 159 грн 75 коп.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня  2020 року                     № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба визначається як діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Частиною четвертою статті 5 КАС України визначено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Аналіз матеріалів справи свідчить, що спір між сторонами виник з приводу проходження ОСОБА_1 служби, під час якої, у результаті неналежного виконання ним своїх службових обов`язків, завдано матеріальну шкоду державі в особі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, шляхом втрати відеореєстратора DM № 4549.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 825/730/16 (провадження № 11-934апп18) та від 13 лютого 2019 року в справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зазначено, що підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням № 243/95-ВР. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України. Дія цього положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати (пункти 1, 2 Положення                       № 243/95-ВР).
Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Статтею 60 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Зазначеними нормами права прямо передбачено, що служба у Департаменті патрульної поліції є публічною службою.
Враховуючи наведене, цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.
Отже, правильними є висновки апеляційного суду про те, що у справі, яка переглядається, спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування збитків, завданих ОСОБА_1 державі під час проходження публічної служби, є публічно-правовими, тому спір в цій частині підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.
Висновки апеляційного суду не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження апеляційним судом із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, і з якими погоджується суд касаційної інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення. 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               М. Є. Червинська
 
                                                                                                            С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                             В. М. Коротун