ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року	Львів	Справа № 260/3106/21 пров. № А/857/1310/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
головуючого судді Довгополова О.М., 
суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В., 
з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство «Мукачівський завод «Точприлад» про зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Гебеш С.А.,
час ухвалення рішення: 09:45:10,
місце ухвалення рішення – м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення: 04.11.2021,

                                                  ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство «Мукачівський завод «Точприлад» про скасування повідомлення від 08.07.2021.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позову.
Рішення мотивоване тим, що державний виконавець діяв правомірно.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу. Вважає, що таке є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд дійшов помилкового висновку, що виконавчий лист видано лише для констатації факту правомірності оскаржуваного припису, тобто його виконувати не потрібно, що суперечить самій суті виконавчого документа, метою якого є реальне виконання рішення.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07 липня 2021 року на виконання до відділу примусового виконання рішень від представника ОСОБА_1 адвоката Сідун О.С. надійшов виконавчий лист № 807/805/14, виданий 19 жовтня 2019 року Закарпатським окружним адміністративним судом про визнання протиправним та скасування пунктів 2, 3, 6 припису Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області від 30 січня 2014 року № 07-03-022/0082-0094.
08 липня 2021 року державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
Вважаючи протиправним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання позивач звернувся до суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як передбачено ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно виконавчого листа, який виданий на підставі рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду, такий не передбачає застосування жодного з вищеперелічених заходів примусового виконання.
Разом з тим, як вірно зазначено судом, вказане рішення не належить до категорії зобов`язальних, оскільки не містить жодних вказівок  щодо зобов`язання боржника особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, так як пункти 2, 3, 6 припису Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області  від 30 січня 2014 року № 07-03-022/0082-0094 вже скасовані судовим рішенням.
Судом також враховано вимоги п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.
Як передбачено ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
З урахуванням зазначеного, вірним є висновок суду, що дії виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ч. 3 ст. 243 ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд – 
                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі № 260/3106/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.    

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 23.08.2022