Справа № 308/12394/21

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.2022                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2021 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2021 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) грн. 00 коп.        
Відповідно до постанови, - 05.09.2021 року о 21 год. 11 хв. на автодорозі м-06 Київ-Чоп 830км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та від проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1ст. 130 КУпАП як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.       
       Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною та необгрунтованою, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що він не керував транспортним засобом, оскільки транспортний засіб був припаркований на заправці.
Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію постанови він отримав лише 09.11.2021 року, що стверджується витягом з Книги для запису рекомендованих поштових відправлень. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження слід поновити.
       Так, з матеріалів справи вбачається, що не зважаючи на присутність  ОСОБА_1  у судовому засіданні 07.10.2021 року, постанова ним не отримана вчасно, а отримана 09.11.2021 року, що стверджується витягом з Книги для запису рекомендованих поштових відправлень, у зв`язку з чим доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.
       Тому, з метою недопущення порушення права  ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили  ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу – поважними, а тому строк на апеляційне оскарження поновлюється.
       Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
       Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.
       Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
       Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 299560 від 05.09.2021 року, - 05.09.2021 року о 21 год. 11 хв. на автодорозі м-06 Київ-Чоп 830 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та від проведення такого огляду у медичному закладі відмовився. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху. Підписом у протоколі ОСОБА_1  засвідчив, що зі змістом документу ознайомлений.
Розпискою ОСОБА_1 підтверджується факт залишення ним на зберігання транспортного засобу марки DAF д.н.з. НОМЕР_1 , на місці зупинки т/з. (а.с. 4).
Постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №4732675 підтверджується той факт, що за порушення вимог ч.5 ст.121 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
       Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 299560 від 05.09.2021, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; - відеозаписом події -DVD-R, з якого вбачається, що огляд /відмова від проходження огляду/ ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведена з дотриманням вимог ст.266 КУпАП. 
На відеозаписі, який міститься на DVD-диску, зафіксований момент спілкування ОСОБА_1 з працівниками патрульної поліції, а також факт категоричної відмови апелянта від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку.
       Тому такі дії ОСОБА_1  були правильно розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до ст.252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції про керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та відмову особи від проходження у встановленому порядку освідчення на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.5 Правил дорожнього руху, жодним чином неспростовано.        Те, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
При цьому, апеляційний суд окремо звертає увагу на правові позиції, висловленні у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».
       Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.
       Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Стягнення, накладене судом на ОСОБА_1 , відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
       Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.
       З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага