ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 червня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/2927/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року (головуючий суддя першої інстанції Черниш О.А.) 
в адміністративній справі №340/2927/21 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області  №935160132964 від 12.02.2021 щодо відмови у переведенні (перерахунку) з пенсії по інвалідності згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  №1697-VІІ від 14.10.2014;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та виплачувати позивачу пенсію по інвалідності відповідно до ч.9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014 з дати подання заяви, тобто з 09.02.2021, визначивши її розмір відповідно частин 2, 3 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014 з розрахунку 60 відсотків від суми чинної місячної заробітної плати (посадового окладу, надбавки за вислугу років, інших складових заробітної плати) відповідно до довідок Кіровоградської обласної прокуратури від 05.02.2021 №21-33 вих.21, від 05.02.2021 №21-32 вих.21, без обмеження максимального розміру заробітної плати та пенсії та забезпечити щомісячну виплату призначеної пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплатити позивачу різницю між розміром пенсії, виплаченої згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пенсії, на яку він має право згідно ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014, починаючи з 09.02.2021.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 06.09.2010 працює в органах прокуратури на різних посадах, набув 10-річного стажу роботи на посаді прокурора, тож має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», проте відповідач рішенням №935160132964 від 12.02.2021 відмовив у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії. Відповідач безпідставно не врахував час роботи позивача на посадах прокурора в прокуратурі Голованівського району з 06.09.2010 по 11.10.2013, а саме: періоди роботи на посадах стажиста помічника прокурора району, помічника прокурора району та прокурора прокуратури району. Позивач вважає, що періоди роботи на цих посадах належить врахувати до прокурорського стажу на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, який був чинним на час роботи на вказаних посадах.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач на час звернення до відповідача не набув право на пенсійне забезпечення по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки висновки відповідача про недостатність у позивача стажу роботи в органах прокуратури, передбаченого ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», є правомірними.  Суд дійшов висновку, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII посади помічників прокурорів, старших помічників прокурорів і стажистів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.             
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги фактично обґрунтовані обставинами, наведеними в позовній заяві. Позивач наполягає, що період роботи його в органах прокуратури на посаді стажиста помічника прокурора і помічника прокурора району підлягають зарахуванню до прокурорського стажу на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, який був чинним на час роботи на вказаних посадах.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури Кіровоградської області на таких посадах:
- з 06.09.2010 по 03.07.2011 - стажист на посаді помічника прокурора Голованівського району,
- з 04.07.2011 по 10.06.2012 - помічник прокурора Голованівського району,
- з 11.06.2012 по 10.10.2013 - прокурор прокуратури Голованівського району,
- з 11.10.2013 по 12.08.2014 - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Кіровоградської області,
- з 13.08.2014 по 13.04.2016 - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Кіровоградської області,
- з 14.04.2016 по 24.06.2016 - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури області,
- з 25.06.2018 по 09.12.2018 - прокурор першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Кіровоградської області,
- з 10.12.2018 по 12.08.2019 - прокурор відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Кіровоградської області,
- з 13.08.2019 по 18.11.2019 - прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних слідчим Державного бюро розслідувань, прокуратури Кіровоградської області,
- з 19.11.2019 по 06.05.2020 - прокурор другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних проваджень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури Кіровоградської області,
- з 07.05.2020 по 11.10.2020 - прокурор другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами прокуратури Кіровоградської області,
- з 12.10.2020 по 02.11.2020 - прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Кіровоградської обласної прокуратури,
- з 03.11.2020 - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Кіровоградської обласної прокуратури.
16.04.2010 позивачу встановлена ІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання, а з 14.07.2017 - ІІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с. 26-27).
Управлінням ПФУ в Новоукраїнському районі Кіровоградської області за розпорядженням №5168 від 17.07.2013 позивачу з 27.06.2013 призначено довічно пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 39 - 83).
У лютому 2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 09.02.2021 про перехід з пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
За наслідками розгляду цієї заяви ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення №935160132964 від 12.02.2021 про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності за нормами Закону України «Про прокуратуру» з підстав недостатності стажу, передбаченого частиною 9 статті 86 цього Закону (а.с. 12).
Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити  таке.
Пенсійне забезпечення прокурорів визначено статтею 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру».
Вказаним Законом № 1697-VII передбачено право на призначення прокурорам пенсії за вислугу років та по інвалідності, а членам їх сімей - пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 86 Закону №1697-VII пенсія за вислугу років призначається незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Відповідно до частини 9 статті 86 Закону №1697-VII  прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.
Згідно з частиною 2 статті 86 Закону №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до ч.11 ст.86 цього Закону прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.
За правилами частин 3, 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
В спірному випадку, як вбачається з матеріалів справи, підставою відмови позивачу у переведенні (перерахунку) з пенсії по інвалідності за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності за Законом України «Про прокуратуру» відповідач визначає те, що на час звернення позивача із заявою від 09.02.2021 стаж його роботи в органах прокуратури на посадах прокурорів складає 7 років 3 місяці 29 днів. Так, відповідачем враховано період роботи в прокуратурі Кіровоградської області з 11.10.2013 по 09.02.2021 і не враховано попередній період роботи у прокуратурі Голованівського району Кіровоградської області з 06.09.2010 по 10.10.2013 стажистом на посаді помічника прокурора Голованівського району і помічником прокурора Голованівського району.
Суд першої інстанції погодився з такими доводами відповідача, виходячи з аналізу норм Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII та правової позиції в постановах Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 264/5989/16-а, від 25.08.2021 у справі №751/2403/17, що законодавство розрізняє поняття «вислуга років, що дає право на пенсію» і «стаж роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.
Тобто, за вищенаведених положень Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII  суд першої інстанції дійшов висновку, що посади помічників прокурорів, старших помічників прокурорів і стажистів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені статтею 15 цього Закону.
З приводу таких висновків суд апеляційної інстанції погоджується, що відповідно до частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» право на призначення пенсії по інвалідності може бути реалізовано за двох умов: визнання прокурора особою з інвалідністю І або ІІ групи та наявність стажу роботи в органах прокуратури - не менше 10 років. Цей стаж також є спеціальним і враховує періоди роботи в органах прокуратури саме на прокурорських посадах.
Визначаючись щодо можливості зарахування вказаних вище періодів до трудового стажу роботи позивача, який надає право на пенсію відповідно до частини дев`ятої  статті 86 Закону №1697-VII, суд зазначає таке.
Частиною шостою  статті 86 Закону №1697-VII  передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у  статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;
слідчими, суддями;
на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;
у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим  законом  було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;
на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України;
на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим  Законом  було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;
військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;
відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Статтею 15 Закону №1697-VII  визначено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).
Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.
Виходячи з наведених норм, посади помічників прокурорів і стажистів зараховуються саме до вислуги років, що дає право на пенсію, натомість не відносяться до спеціального стажу - стажу роботи на прокурорських посадах, оскільки не визначені  статтею 15 цього Закону.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на вказаних посадах до прокурорського стажу, підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.
На момент прийняття позивача на роботу до органів прокуратури були чинними положення  Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ «Про прокуратуру».
У  статті 46 Закону №1789-ХІІ  були передбачені вимоги до осіб, які призначаються на посади прокурорів і слідчих.
Згідно із частинами 1, 2 цієї статті прокурорами і слідчими можуть призначатися громадяни України, які мають вищу юридичну освіту, необхідні ділові і моральні якості. Особи, які не мають досвіду практичної роботи за спеціальністю, проходять в органах прокуратури стажування строком до одного року. Порядок стажування визначається Генеральним прокурором України.
Особи, вперше призначені на посади помічників прокурорів, прокурорів управлінь, відділів, слідчих прокуратури, приймають "Присягу працівника прокуратури". Текст присяги затверджується Верховною Радою України. Процедура її прийняття визначається Генеральним прокурором України.
Статтею 56 Закону №1789-ХІІ  надано роз`яснення поняття «прокурор», а саме під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті  47, статтях  48,  49,  50,  50-1, частині п`ятій статті  52  і статті  55  цього  Закону  слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.
Відповідно до цієї ж норми (у редакції  Закону України  від 17.05.2012 №4711-VI) під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, третій, п`ятій і сьомій статті 46, статті 46-1, статті 46-2, статтях 46-3, 46-4, частині першій статті 47, статтях  48,  48-1, 49, 50, 50-1 та 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.
Отже, оскільки законодавством, чинним як на час роботи позивача у спірні періоди так і на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, посади «стажист», «помічник прокурора» не охоплювалось поняттям «прокурор», визначення якого міститься у статті 56 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, і не відноситься до прокурорських посад, зазначених у статті 15 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, а тому робота на цих посадах не може бути зарахована до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на призначення пенсії по інвалідності, відповідно до частини 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
Таким чином, на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до частини дев`ятої  статті 86 Закону №1697-VII позивач не мав необхідного 10-річного стажу роботи в органах прокуратури, передбаченого частиною 9 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» для призначення пенсії по інвалідності.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність  підстав для скасування рішення відповідача №935160132964 від 12.02.2021 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, передбаченої частиною 9 статті 86 Закону України №1697-VII.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року в адміністративній справі №340/2927/21 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова