ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" липня 2022 р.   м.Львів                                   Справа №914/3266/21
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
Головуючий суддя                                                                       Малех І.Б. 
Судді                                                                                          Гриців В.М.
                                                                                          Зварич О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Барбарас-Україна», б/н від 10.02.2022 (вх. № місцевого суду 01-05/535/22 від 17.02.2022 , вх. № апеляційного суду 01-05/535/22 від 17.02.2022) 
на рішення Господарського суду Львівської області від 21 січня 2022 року (суддя Бортник О.Ю., м. Львів)
у справі №914/3266/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс Україна», м. Городок, Львівська область
до відповідача Приватного підприємства «Барбарас-Україна», с. Дроговиж, Миколаївського району Львівської області
про стягнення 200959,73 грн. 
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2021 року від ТОВ «Танк Транс Україна» на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява до ПП «Барбарас-Україна» про стягнення 200   959,73 грн. 
Дані позовні вимоги мотивовано тим, що неналежним виконанням відповідачем умов договору №03/03/21 перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні та надання транспортно-експедиційних послуг від 03.03.2021 в частині оплати наданих послуг загальною вартістю 161   765,20 відповідно до чого керуючись положеннями п.6.2.5 та п.6.2.6 договору нараховано 23261,80 грн. суму пені та 15932,73 грн. заборгованості за користування чужими грошовими коштами, які просять стягнути в примусовому порядку. 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 21 січня 2022 року у справі №914/3266/21 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з «Барбарас–Україна» на користь ТОВ «Танк Транс Україна» 161   765,20 грн. основного боргу, 23261,80 грн. пені, 15932,73 грн. процентів за користування грошовими коштами, 3014,39 грн. судового збору та 5100,00 грн. витрат на правову (правничу) допомогу. 
Дане рішення мотивовано неналежним виконання умов договору №03/03/21 від 03.03.2021 в частині оплати за наданні послуги в сумі 161   765,20 грн., відповідно до чого на підставі п. 6.2.5 та 6.2.6 позивачем нараховано 23261,80 грн. суму пені та 15932,73 грн. заборгованості за користування чужими грошовими коштами. Дані суми не спростовані належними та допустимими доказами, а відтак задоволенні до стягнення в примусовому порядку. 
Відповідач – ПП «Барбарас-Україна», не погодившись з даним рішенням подав апеляційну скаргу, в якій вказує, на те, що з висновками, викладеними в рішенні, такий не погоджується, вважає, що такі не відповідають обставинам справи, а також, що оскаржуване рішення прийнято без повного дослідження фактичних обставин спору. 
Скаржник в своє обґрунтування зазначає, що він не отримував копії позовної заяви, і ним подано було прохання до суду про надання доступу до електронної справи №914/3266/21 в підсистемі «Електронний суд», де було зазначено, що відповідач по справі копії позовної заяви та додатків до неї не отримував. Проте, як вказує представник скаржника доступу до електронної справи №914/3266/21 в підсистемі надано не було і 27.01.2022 судом винесено оспорюване рішення. 
Також скаржник посилається на те, що, суд, задовольняючи 23   261,80 грн. пені та 15932,73 грн. процентів за користування грошовими коштами , не врахував того, що період до стягнення пені та процентів береться за період з 17.05.2021 по  13.10.2021 – 150 днів прострочення, в той час як грошові суми мали різні дати.
Скаржник заперечує, щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу , оскільки позивачем на підтвердження таких витрат подано суду лише довіреність б/н від 08.06.2021. Щодо заявленої суми в розмірі 5100,00 грн. і чи є такий розмір витрат співмірним із обсягом наданої правничої допомоги і чи був він неминучим, то такі висновки, як вказує останній може робити лише після ознайомлення з матеріалами справи, доступу до яких у нього немає. 
Відповідно до цього, просить скасувати рішення Господарського суду Львіської області від 21.01.2022 у справі №914/3266/21 та залишити позовну заяву ТОВ «Танк Транс Україна» без розгляду. 
Позивач – ТОВ «Танк Транс Україна» у відзиві заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи на те, що жодної оцінки обставинам справи та доказам не надає, посилаючись при цьому, що не може проаналізувати такі через те, що нібито не отримав копію позовної заяви та матеріалів долучених до неї. Зазначає, що позовну заяву в суді першої інстанції було залишено без руху і на її виконання позивачем повторно надіслано позовну заяву із додатками на адресу відповідача, вказану у ЄДР: 81632, Львівська область, Миколаївський район, с. Дроговиж , вул. Тарнавського, 15. Отже, дане, як вказує позивач, спростовує твердження відповідача, щодо нібито навмисного не надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача, оскільки позивач фактично два рази надсилав вказані документи на його адресу. Щодо неможливості надати оцінку обставинам справи, то позивач вказує, що у відповідача є в наявності (як сторони перевезення) екземпляри первинних документів, які стосуються, як виникнення, так і розміру заборгованості за надані послуги із перевезення. Крім цього вказує, що представник відповідача знаходиться у м. Львові, а відтак мав час та можливість ознайомитися з матеріалами справи у Господарському суді Львівської області, з моменту отримання відповідачем 20.01.2022 ухвали суду про відкриття провадження у даній справі. Твердження відповідача про те, що представник позивача нібито здійснює само представництво на підставі довіреності, не відповідає дійсності, оскільки відповідно до п.4 ст. 60 ГПК України повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до цього, просить поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу ПП «Барбарас-Україна»; рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2022 у справі №914/3266/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.03.2022 у справі №914/3266/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «БАРБАРАС-УКРАЇНА», б/н від 10.02.2022 (вх. № місцевого суду 01-05/535/22 від 17.02.2022 , вх. № апеляційного суду 01-05/535/22 від 17.02.2022) на рішення Господарського суду Львівської області від 21 січня 2022 року у справі №914/3266/21. Ухвалено дану апеляційну скаргу розглядати без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ціна позову у справі №914/3266/21 є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з урахуванням цієї обставини та предмету спору вказана справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення. 
Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Львівської області від 21 січня 2022 року у справі №914/3266/21 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.
Обставини справи:
03.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Танк Транс Україна» та Приватним підприємством «Барбарас–Україна» укладено договір №03/03/21 перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні та надання транспортно-експедиційних послуг.
Згідно умов пунктів 1.1., 1.3., 5.3.1., 6.2.5., 6.2.6., 9.1., 9.6. договору позивач зобов`язувався виконати перевезення ввіреного йому відповідачем вантажу до пункту призначення і передати його уповноваженій на його отримання особі, а відповідач зобов`язувався сплатити за перевезення вантажу та надані транспортно-експедиційні послуги встановлену плату.
Надання послуг за цим договором оформляється відповідним актом. Акт про надання послуг надається на кожне здійснене перевезення та підписується   відповідачем не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту його отримання. Відповідач має право подати мотивовану відмову від підписання акта виконаних робіт.   У разі відсутності інформації від відповідача про неможливість підписання акта, акт вважається підписаним відповідачем по закінченню 7 (семи) календарних днів з моменту його отримання відповідачем. Акт про надання послуг не є єдиним доказом виконання цього Договору, а також єдиною підставою   для оплати послуг за цим Договором.
Відповідач здійснює оплату позивачу, за здійснені ним перевезення та надані транспортно-експедиційні послуги на його банківський рахунок в день розвантаження автомобіля, на підставі копії рахунку-фактури та з наступним відправленням відповідачу оригінальних екземплярів товаротранспортної накладної (CMR), рахунку-фактури, акта на виконання робіт (наданих послуг).
У разі затримки оплати в термін встановлений даним договором   відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1%   від вартості неоплачених послуг за кожен календарний день прострочення терміну оплати. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.
У випадку порушення строків розрахунку за надані послуги відповідач на вимогу позивача зобов`язаний сплатити проценти за користування грошовими коштами, розмір яких на підставі ст. 536 та 625 Цивільного кодексу України встановлюється сторонами на рівні 25% річних від суми простроченого платежу.
Цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021р.
При цьому, умовами договору передбачено, що якщо жодна із сторін, після закінчення строку дії Договору, вказаного у п.9.1. цього договору не заявить про його розірвання, то договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік.
Факт надання послуг позивачем відповідачу на підставі договору №03/03/21 від 03.03.2021 загальною вартістю 161   765,20 грн. підтверджується актом №1974 від 15.05.2021 на виконання робіт (надання послуг) на суму 26103,15 грн., актом №2036 від 17.05.2021 на виконання робіт (надання послуг) на суму 25810,14 грн., актом № 2052 від 20.05.2021 на виконання робіт (надання послуг) на суму 27963,91 грн., актом №2239 від 30.05.2021 на виконання робіт (надання послуг) на суму 27123,33 грн., актом № 2054 від 18.05.2021р. на виконання робіт (надання послуг) на суму 25838грн., актом №2254 від 31.05.2021р. на виконання робіт (надання послуг) на суму 28926,67грн. Дані акти підписано позивачем та відповідачем та скріплені їхніми печатками без застережень. 
Пунктом 5.1.3. договору передбачено, що відповідач здійснює оплату позивачу, за виконані ним перевезення та надані транспортно-експедиційні послуги на його банківський рахунок в день розвантаження автомобіля, на підставі копії рахунку-фактури та з наступним відправленням відповідачу оригінальних екземплярів товаротранспортної накладної (CMR), рахунку-фактури, акта на виконання робіт (наданих послуг).
Однак, відповідач оплату позивачу за здійснені позивачем перевезення та надані транспортно-експедиційні послуги, у строки, встановлені п.5.1.3. договору, не здійснив незважаючи на той факт, що згадані вище акти на виконання робіт (надання послуг) підписані відповідачем без застережень. Відповідно до цього, позивач просить стягнути в примусовому порядку 161   765,20 грн. боргу , а також 23261,80 грн. пені та 15932,73 грн. процентів за користування чужими грошовими кошами нарахованих в порядку п.6.2.5, 6.2.6 договору. 
При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним. 
У відповідності до вимог положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається , якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Договір є обов`язковим для виконання сторонам (ст.629 ЦУ України).
Згідно положень ст. 909 ЦК України, встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Частиною 1 ст.916 ЦК України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 920 ЦК України   передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
У відповідності до положень ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з частинами 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до положень ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проаналізувавши матеріали та обставини справи в сукупності з позовною та апеляційною скаргою, судова колегія апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача 161   765,20 грн. основного боргу , 23261,80 грн. пені, 15   932,73 грн. процентів за користування грошовими коштами. Даних сум скаржником не спростовано належними та допустимими доказами в порядку ст. ст. 73, 76, 77 ПК України. Контррозрахунку скаржником не подано. 
Щодо твердження скаржника про відсутність в нього копії позовної заяви з додатками і в зв`язку з цим ним було подано прохання до суду про надання доступу до електронної справи №914/3266/21 в підсистемі «Електронний суд», де було зазначено, що відповідач по справі копії позовної заяви та додатків до неї не отримував. Проте, як вказує представник скаржника доступу до електронної справи №914/3266/21 в підсистемі надано не було і 27.01.2022 судом винесено оспорюване рішення, судова колегія зазначає наступне. 
          Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції в даній справі було залишено без руху позовну заяву, в зв`язку з невірним вказанням відповідача та зобов`язано було вказати вірне найменування відповідача та вірне його місцезнаходження; подати докази надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів ПП «Барбарас-Україна» за адресою: 81632, Львівська область, Миколаївський район, с. Дроговиж, вул. Тарнавського, буд. 15. 
16.11.2021 на виконання вимог ухвали суду першої інстанції, позивачем було повторно направлено відповідачу позовну заяву із додатками на його адресу вказану у ЄДР : 81632, Львівська область Миколаївський район, с. Дроговиж, вул. Тарнаського, буд. 15, що підтверджується квитанцією пошти та описом вкладення у лист. 
Статтею 42 ГПК України встановлено права та обов`язки учасників справ. Серед яких зокрема учасники мають право ознайомлюватись з матеріалами справи, робити з них витяги , копії , одержувати копії судових рішень. 
Оскаржуване рішення судом першої інстанції винесено 21.01.2022, а заява про вступ у справу, як представника, сформована у системі електронний суд 25.01.2022 і того ж числа надіслана до Господарського суду Львівської області (а.с.149-150). На даній заяві наявна резолюція судді про залучення представника до участі у справі, яка датована 26.01.2022. 
Отже, з врахуванням наведеного, вбачається висновок, що станом на час написання апеляційної скарги, представник відповідача мав доступ до справи в системі «Електронний суд». При цьому, слід зазначити, що представник відповідача адвокат Марків Р.Б., який формував заяву про вступ у дану справу, як представника, писав апеляційну скаргу, працює у м. Львові по пр. Чорновола 63/офіс 210, відтак такий мав час та можливість прибути до суду першої чи апеляційної інстанцій щоб ознайомитись з матеріалами такої. 
Разом з тим, позивач в позовній заяві, просив стягнути з відповідача на його користь 5100,00 грн., понесених витрат на правову (правничу допомогу), яка обґрунтована копією договору про надання правової (правничої) допомоги №1/04ю від 27.04.2021 з додатком №2 від 11.10.2021; платіжним дорученням №1687 від 26.10.2021 на суму 5100,00 грн., рахунком №1/04ю від 11.10.2021, актом наданих послуг до договору про надання правової допомоги та довіреністю на представника адвоката Ахметову Г.В. 
У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст. 123 ГПК України встановлено, що до витрат , пов`язаних з розглядом справи , належать витрати на професійну правничу допомогу . 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Проаналізувавши подані позивачем докази в обґрунтування, понесених правових витрат в сумі 5100,00 грн. та відсутністю заперечень з боку відповідача, судова колегія апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим рішення, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5100,00 грн. витрат на правову допомогу. 
Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав апеляційним судом не встановлено.
Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 13 ст. 8, ст. ст. 12, 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, 
Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:
1. Рішення Господарського суду Львівської області від 21 січня 2022 року у справі №914/3266/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства «Барбарас-Україна», б/н від 10.02.2022 (вх. № місцевого суду 01-05/535/22 від 17.02.2022 , вх. № апеляційного суду 01-05/535/22 від 17.02.2022) - без задоволення.
2. Судові витрати покласти на скаржника – ПП «Барбарас-Україна».
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.
4. Матеріали справи №914/3266/21 повернути Господарському суду Львівської області. 

Головуючий суддя                                                            Малех І.Б.
          
Суддя                                                                                Гриців В.М.

          Суддя                                                                                Зварич О.В.