Справа № 303/6048/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        20 квітня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.
за участю секретаря                ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/6048/21 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року, головуючий суддя Кость В.В., -

встановив:

Заявою від 27.07.2021, що надійшла до суду 03.08.2021, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом до АТ «Альфа Банк» мотивуючи таким.
Позивачам на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 .
У рахунок забезпечення виконання зобов`язань  ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором від 30.07.2008 № 305/92-Ж-08 цей будинок був переданий в іпотеку на підставі іпотечного договору від 30.07.2008 № 305/92-Ж-08, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ціцей В.Й. за реєстровим № 1901.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.09.2014 у справі № 303/2717/14-ц із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 14246,45 дол. США. Тобто, банк на свій розсуд обрав спосіб задоволення своїх вимог шляхом стягнення грошових коштів.
10.09.2019 правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» стало АТ «Альфа-Банк», яке 11.11.2019 повідомило ОСОБА_1 про відсутність до неї будь-яких претензій за кредитним договором, оскільки погашення заборгованості відбулося за рахунок предмета іпотеки.
14.01.2020 ОСОБА_1 отримала від АТ «Альфа-Банк» листа про добровільне виселення з будинку. З отриманої в подальшому інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що право власності на будинок було зареєстровано за АТ «Альфа-Банк» 29.05.2019.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.11.2020 у справі № 303/443/20 ОСОБА_1 було відмовлено в позові до АТ «Альфа-Банк» та державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщара М.В. про визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, однак, постановою Закарпатського апеляційного суду від 14.04.2021 це судове рішення було скасовано, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності № 31826985 від 29.05.2019 за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Проте, на даний час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником будинку значиться АТ «Альфа-Банк» на підставі передавального акту серія та номер 10221-10229, виданого 11.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С.; протоколу № 4/2019, серія, номер: 10307, 10308, виданий 15.10.2019, виданого 11.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С.; рішення № 5/2019, серія, номер: 10305, 10306, виданого 15.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С.; Статуту, серія, номер: бн, виданого 11.03.2019 АТ «Альфа-Банк».
АТ «Альфа-Банк» зареєструвало за собою право власності на нерухоме майно як правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк», але ця реєстрація та реєстраційний запис № 36490316 незаконні через те, що підстави набуття ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на будинок визнані постановою Закарпатського апеляційного суду від 14.04.2021 недійсними і, крім того, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 31.01.2020 у справі № 303/443/20 була встановлена заборона відчуження цього будинку.
Отже, будинок, який є єдиним житлом позивачів, вибув з їх власності та володіння поза їхньою волею і вони виходячи з положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 387, 388 ЦК України, інших норм законодавства, посилаючись також на те, що передача майна в іпотеку ще не свідчить про згоду іпотекодавця на його відчуження, вказуючи на чинність на відповідний час мораторію на відчуження житлового будинку як предмета іпотеки, діючи на захист свого права власності просять витребувати на їхню користь від АТ «Альфа-Банк» житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12.10.2021 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, з того, що позивачі обрали неналежний спосіб захисту права, позаяк нерухоме майно не вибуло з фактичного володіння позивачів, а сторони перебувають у договірних відносинах, тому належним способом захисту права в даному випадку є вимога про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведення за відповідачем державної реєстрації права власності, а не витребування майна з чужого незаконного володіння. Крім того, не є належним способом захисту права звернення до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння за наявності чинного рішення суду про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про проведення за АТ «Альфа-Банк» державної реєстрації права власності.

Позивачка  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Глагола Г.П., оскаржила рішення суду як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи скарги зводяться до такого.
Спірний будинок вибув з володіння подружжя ОСОБА_3 поза їхньою волею, внаслідок неправомірного набуття права власності на будинок ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки і таке набуття права власності скасоване судовим рішенням. Однак, на день звернення до суду з позовом право власності на будинок зареєстроване за АТ «Альфа-Банк».
Під час розгляду справи змінилися вимоги закону щодо порядку скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно до якого записи про державну реєстрацію права не підлягають скасуванню та вилученню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а скасування такої реєстрації допускається лише з одночасним припиненням права власності. При цьому, 29.05.2019 була здійснена державна реєстрація права власності на будинок за ПАТ «Укрсоцбанк» за записом № 31826985 і цей запис підлягав скасуванню на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 14.04.2021 у справі № 303/443/20, а запис про державну реєстрацію права власності на будинок за АТ «Альфа-Банк» від 07.05.2020 № 36490316 не визнавався недійсним.
Право власності на будинок було зареєстроване за АТ «Альфа-Банк» як за правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» у порядку передання активів останнього вже після закінчення підготовчого провадження в справі № 303/443/20, через що не було можливості змінити предмет позову в цій справі.
АТ «Альфа-Банк» є фактичним власником і володільцем будинку, право власності якого визнане державою внаслідок його реєстрації, однак, через те, що державна реєстрація права власності на будинок за ПАТ «Укрсоцбанк» були визнання судом незаконною, то АТ «Альфа-Банк» володіє будинком незаконно, а позивачі хоча й проживають у будинку, мусять всі свої дії узгоджувати з банком, фактично не володіють майном, не можуть ним вільно розпоряджатися.
Скасування запису про державну реєстрацію права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на спірний будинок не відновлює автоматично право власності позивачів на це майно.
Тому витребування позивачами як титульними власниками будинку цього нерухомого майна з чужого незаконного володіння АТ «Альфа-Банк» на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України (віндикаційний позов) є належним і ефективним способом захисту права. Позивачем за віндикаційним позовом є власник, який не володіє майном, а відповідачем є незаконний володілець майна.
У березні 2020 року АТ «Альфа-Банк» вже намагався виселити позивачів із будинку, троє працівників банку вчинили при цьому неправомірні дії та засуджені за заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 рішення суду не оскаржує.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: позивачки  ОСОБА_1  адвоката Глаголи Г.П., яка апеляцію підтримала, відповідача АТ «Альфа-Банк» Дорош І.І., яка скаргу не визнала, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо права власності, його захисту, та у відповідній частині щодо правочині та іпотеки в редакції, що була чинною на момент виникнення відповідних юридичних фактів.

На забезпечення виконання своїх кредитних зобов`язань за укладеним із Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» кредитним договором від 30.07.2008 № 305/92-Ж-08  ОСОБА_1 на підставі іпотечного договору від 30.07.2008 № 305/92-Ж-08, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ціцей В.Й. за реєстровим № 1901, передала в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_2 , право власності на який було за нею зареєстровано 19.12.2007 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 19.12.2007 Виконкомом Страбичівської сільської ради (а.с. 18, 19, 22-24).

За умовами договору іпотеки, в разі невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання позичальником іпотекодержатель має право, серед іншого, звернути стягнення на предмет іпотеки, в тому числі, в позасудовому порядку, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п.п. 4.1., 4.5.3. іпотечного договору).

З матеріалів справи випливає та не заперечується сторонами, що позичальник ОСОБА_1 порушила свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого чинним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03.09.2014 з неї було стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 14246,45 дол. США (еквівалент 159890,72 грн) боргу.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 14.04.2021 у справі № 303/443/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» та державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщара М.В. про визнання протиправним та скасування запису про державну реєстрацію права власності було скасовано рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16.11.2020 у справі № 303/443/20, що ним у цьому позові ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 11-14).

Апеляційним судом позов було задоволено, було визнано протиправним та скасовано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності № 31826985 від 29.05.2019 за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», на житловий будинок АДРЕСА_1 , у вимогах до державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщара М.В. було відмовлено. У справі було встановлено, що право власності на житловий будинок було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного застереження в іпотечному договорі від 30.07.2008 № 305/92-Ж-08, у вересні 2019 року АТ «Укрсоцбанк» було реорганізовано шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», а листом від 11.11.2019 № 104362-23.1 АТ «Альфа-Банк» повідомило ОСОБА_1 про відсутність до неї претензій за кредитним договором від 30.07.2008 № 305/92-Ж-08, оскільки її заборгованість погашена за рахунок предмета іпотеки.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.06.2021 № 262477385, від 18.02.2022 № 300449626 і від 19.02.2022 № 300454056 щодо житлового будинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1843456721227, підтверджується, що:
до 01.01.2013 іпотека житлового будинку АДРЕСА_2 була зареєстрована за АКБСР «Укрсоцбанк» з 30.07.2008 за записом № 7658836;
03.06.2019 державний реєстратор Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщар М.В. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47165263, про реєстрацію іпотеки за АТ «Альфа-Банк», номер запису про іпотеку 31827178, дата державної реєстрації іпотеки 30.07.2008;
13.05.2020 державний реєстратор Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52216187, про державну реєстрацію з 07.05.2020 права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за АТ «Альфа-Банк» на підставі передавального акту серія та номер 10221-10229, виданого 11.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С.; протоколу № 4/2019, серія, номер: 10307, 10308, виданий 15.10.2019, виданого 11.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С.; рішення № 5/2019, серія, номер: 10305, 10306, виданого 15.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С.; Статуту, серія, номер: бн, виданого 11.03.2019 АТ «Альфа-Банк» (а.с. 15-17, 108-113).

Постановою Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 303/443/20, ухваленою після вирішення справи, що розглядається, судом першої інстанції, постанову Закарпатського апеляційного суду від 14.04.2021 у цій справі скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про визнання протиправним і скасування запису про державну реєстрацію права власності, ухвалено в цій час тині нове рішення про відмову в задоволенні позову, в іншій частині постанову Закарпатського апеляційного суду від 14.04.2021 залишено без змін.

Таким чином, слід констатувати, що вибуття житлового будинку АДРЕСА_2 з власності іпотекодавця ОСОБА_1 та, відповідно, набуття ПАТ «Укрсоцбанк» у власність цього будинку на підставі іпотечного застереження в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що було зареєстровано 29.05.2019, відбулися правомірно і протилежного не встановлено.

У подальшому власником спірного будинку стало АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва за ПАТ «Укрсоцбанк», державна реєстрація права власності на це нерухоме майно за АТ «Альфа-Банк» є чинною. За поясненням представників сторін під час апеляційного розгляду справи, позивачі наразі проживають у будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується й іншими матеріалами справи.

Закон України «Про іпотеку» (Закон № 898-IV) в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, установлював правила, за якими:
звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 33 ч. 3);
сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору; позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки;
договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ст. 36 ч.ч. 1, 2);
іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки; договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (ст. 37 ч. 1).

Ці ж правила діяли на час проведення державної реєстрації права власності АТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки та на цей час були доповнені положеннями про те, що:
договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі (ст. 37 ч.ч. 2, 3 Закону № 898-IV).

Право власності, зокрема, на житловий будинок набувається і реалізується на підставах, що не заборонені законом; правомірність набуття права власності презюмується, це право гарантується, є непорушним; законно набуте право власності підлягає захисту, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, обмежений у його здійсненні; випадки позбавлення, обмеження права власності, припинення права власності та діяльності власника встановлюються Конституцією та законами України (ст. 41 ч.ч. 2, 4 Конституції України, ст. 3 ч. 1 п. 2, ст. 316 ч. 1, ст. 319 ч. 7, ст. 321 ч.ч. 1, 2, ст. 328 ч.ч. 1, 2, ст.ст. 379, 380, 383, Глава 29 ЦК України).

Держава гарантує об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 3 ч. 1 п. 1, ст. 12 ч. 5 цього Закону).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом;
якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ст. 388 ч. 1 п. 3, ч. 2 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 ч. 1 п.п. 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:
кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;
особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;
при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;
цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;
кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;
обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;
доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, витребування індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння є способом захисту права передовсім власника або іншого титульного володільця майна (орендаря, зберігача, іпотекодержателя чи особи, яка має інше речове право на це майно) в разі неправомірного, без належної для того правової підстави, поза волею власника та, як правило, поза договірними відносинами вибуття цього майна з фактичного його володіння. Такі умови для витребування майна в справі, що розглядається, відсутні.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала в договірних відносинах з ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого стало АТ «Альфа-Банк», як позичальник та іпотекодавець і передбачала та обумовила з банком можливість вибуття предмета іпотеки з її власності на користь банку в разі порушення нею зобов`язань за кредитним договором, що і мало місце. ПАТ «Укрсоцбанк» набуло право власності на предмет іпотеки на підставі правомірного, чинного та обов`язкового до виконання сторонами договору (іпотечного застереження) (ст.ст. 204, 629 ЦК України). До власності АТ «Альфа-Банк» спірне майно перейшло у власність в порядку правонаступництва за ПАТ «Укрсоцбанк».

Зважаючи на скасування Верховним Судом постанови Закарпатського апеляційного суду від 14.04.2021 у справі № 303/443/20 перестала існувати й ключова підстава, що була покладена в основу позову, а саме, неправомірність набуття права власності на спірне майно ПАТ «Укрсоцбанк» і відповідна цьому можливість ставити питання про витребування майна з незаконного, за позицією сторони позивачів, володіння АТ «Альфа-Банк».

Позивачі продовжують проживати в будинку і в цьому розумінні можуть вважатися його титульними володільцями, позаяк мають і здійснюють відповідні житлові права, суттю яких є право користування жилим приміщенням. Утім, таке титульне володіння обмежується власне правом користування жилим приміщенням (з урахуванням специфіки об`єкта нерухомості – садибою (ст. 381 ЦК України)) і не пов`язується з правом власності на нерухоме майно та не породжує прав, які випливають із права власності, оскільки власником житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами наразі є АТ «Альфа-Банк».

Насамкінець колегія суддів зауважує, що у спорі, що виник, належить виходити із суті правовідносин, що в дійсності мають місце між сторонами, де звернення стягнення на предмет іпотеки є лише одним із їх елементів. Позивачі, виокремлюючи лише питання захисту свого права власності на нерухоме майно та ставлячи вимогу про позбавлення кредитора права власності на це майно залишають поза увагою, що кредитор захищаючи свої майнові інтереси та реалізуючи іпотечні права набув право власності на спірне майно на підставі чинного договору в порядку погашення боргу за кредитним договором, зобов`язання за яким були порушені саме позичальником. Позивачка ОСОБА_1 витребовуючи майно від АТ «Альфа-Банк» не ставить питання про відповідну одночасну сплату кредитору заборгованого, повернення кредиту коштами чи в інший спосіб і т.ін.

Відтак передбачених законом підстав для задоволення позову, предметом якого є саме і лише витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, та для позбавлення відповідача права власності на спірне майно суд першої інстанції не мав і ухвалив правильне по суті рішення про відмову в необґрунтованому та недоведеному позові, законні майнові права та інтереси відповідача підлягають захисту, чого доводи апеляції не спростовують, тому на підставі ст. 375 ЦПК України скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року – без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 28 квітня 2022 року.

Судді