Ухвала
 
29 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 374/117/20
провадження № 61-6345 ск22 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 27 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року у справі за позовом Кагарлицької місцевої прокуратури (Обухівської окружної прокуратури) в інтересах держави в особі Територіальної громади міста Ржищів до Ржищівської міської ради Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення міської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 27 вересня    2021 рокупозов Кагарлицької місцевої прокуратури (Обухівської окружної прокуратури) в інтересах держави в особі Територіальної громади міста Ржищів задоволено частково. Визнано недійсним рішення Ржищівської міської ради від 11 червня 2010 року № 2711-61-05 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж та передачі у власність земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_1 », яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,05 га, для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 27 вересня 2021 року в частині задоволення позову залишено без змін.
До Верховного Суду 07 липня 2022 року  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 13 липня 2022 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику усунути її недоліки, а саме: надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з обгрунтуванням підстав касаційного оскарження, визначених пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України, сплатити судовий збір. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
У липні 2022 року заявник на виконання вимог ухвали направив до суду докази сплати судового збору, однак уточнену редакцію касаційної скарги не надав.
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК Україниу разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений судом строк, станом на 29 серпня 2022 року недоліки касаційної скарги не усунуто, зокрема не надано уточнену редакцію касаційної скарги, відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 27 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 червня 2022 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     О. В. Білоконь