Справа № 354/428/22 
Провадження № 33/4808/351/22 
Категорія ст.130ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк  М. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Лейбюка В.П., що діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, також стягнуто 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору,
                                                       
                                                   в с т а н о в и в :

Постановою судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2022 року  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 27.03.022 приблизно о 23 год 20 хв в с. Ворохта по вул. Д.Галицького, керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці дорожньо-транспортної пригоди за допомогою приладу «ALCOTEST 6810 DRAGER». Результат огляду склав 1.53 % (проміле). Тим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову суду адвокат Лейбюк В.П. в інтересах ОСОБА_1 03.06.2022 подав апеляційну скаргу за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду (а.с. 25 - реєстраційний штамп суду). 
В апеляційній скарзі адвокат Лейбюк В.П. просить викликати свідків, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції. 
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт-адвокат Лейбюк В.П. зазначає, що ОСОБА_1 не був присутній на розгляді справи щодо нього, а оскаржувану постанову він отримав поштою 26.05.2022. Оскільки в Україні встановлено військовий стан та відповідні форс-мажорні обставини, просить поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови суду від 04.05.2022.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що адвокат Лейбюк В.П. діє в інтересах ОСОБА_1 у відповідності до Ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1002896, укладеного 01.06.2022 (а.с. 37).
Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.  Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.
Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.
При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення може бути подано тільки тим учасником судового розгляду, який мав право на оскарження судового рішення протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не може бути подано адвокатом, який не приймав участь у розгляді кримінального провадження в якості захисника, отримав повноваження на надання правової допомоги вже після того, як рішення набуло законної сили і не мав права на апеляційне оскарження постанови суду протягом встановленого законом строку.
Апеляційний суд враховує, що право захисника на оскарження судового рішення має похідний характер та здійснюється в інтересах особи, яка обвинувачується у вчиненні правопорушення. 
Разом з тим, захисник є окремим процесуальним учасником судового розгляду, який самостійно, відповідно до принципу диспозитивності,  здійснює свої повноваження. 
За таких обставин, питання про поновлення строку на оскарження судового рішення захисником безпосередньо пов`язано з наявністю в нього такого права протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. 
Так, поновлення строку на апеляційне оскарження за своїм юридичним змістом полягає у відновлені права учасника судового розгляду на оскарження судового рішення, яке він втратив внаслідок поважних причин.
Разом з тим, не може бути відновлено право особі, яка взагалі не мала такого права, оскільки це суперечить принципу правової визначеності, відповідно до якого кожен з учасників судового розгляду діє в межах повноважень, які  йому надані законом. 
Строк на апеляційне оскарження судового рішення повинен рахуватись з моменту ухвалення такого рішення, а не з часу укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом. 
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Разом з тим, з долучених до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що адвокат Лейбюк В.П. надає правову допомогу ОСОБА_1 на підставі Ордеру про надання правової (правничої) допомоги від 01.06.2022 (а.с. 37), який було видано вже після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 04.05.2022 (а.с. 16). 
Таким чином, необхідно прийти до висновку, що адвокат Лейбюк В.П. отримав повноваження на надання правової допомоги ОСОБА_1 вже після закінчення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке набуло законної сили.
Адвокат Лейбюк В.П. не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції та не мав права на оскарження судового рішення протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що адвокат Лейбюк В.П. 03.06.2022, за межами строку на апеляційне оскарження, подав до Яремчанського міського суду апеляційну скаргу на оскаржувану постанову.
При цьому, в своїй апеляційній скарзі адвокат Лейбюк В.П. просить поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 , який не подавав апеляційну скаргу на судове рішення і не звертався з відповідною заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Зокрема, зі змісту судового рішення суду першої інстанції вбачається, що суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 відомо про розгляд справи  судом і останній  свідомо не вживає заходів, щоб дізнатися про стан відомого провадження. 
Так, суд першої інстанції вказав, що у протоколі про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 підписав особисто, зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться у Яремчанському суді. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).
Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що законодавцем встановлені скорочені строки щодо можливості накладення стягнення на правопорушника та виконання судового рішення. 
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Приймаючи до уваги сукупність вищевказаних обставин, враховуючи, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження скаргу подано адвокатом Лейбюком В.П., який не мав право на апеляційне оскарження судового рішення протягом встановленого законом строку, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити адвокату Лейбюку В.П. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2022 року та повернути апеляційну скаргу апелянту.
Разом з тим, повернення апеляційної скарги адвокату Лейбюку В.П. не позбавляє ОСОБА_1 права звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду щодо нього з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якій конкретизувати причини, які не дозволили йому своєчасно, у встановлений законом строк оскаржити постанову суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,
                                                         п о с т а н о в и в :
Відмовити адвокату Лейбюку В.П. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2022 року відносно ОСОБА_1 .
Повернути апеляційну скаргу адвокату Лейбюку В.П.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                           Васильєв О.П.