ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року 
м. Київ
справа № 640/20533/19
адміністративне провадження № К/9901/21569/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до         Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худика Миколи Павловича третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національне антикорупційне бюро України про визнання дій протиправними, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою  Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худика Миколи Павловича на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року (у складі головуючої судді Кузьменко А.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року (у складі: головуючого - судді Земляної Г. В. суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.), 
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  У жовтні 2019 року    ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худика Миколи Павловича (далі - відповідач), в якому просив суд: 
- визнати протиправними дії Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худика Миколи Павловича, як посадової і службової по внесенню в порядок денний засідання Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 23 вересня 2019 року висновку про відкриття дисциплінарного провадження за скаргою директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А.
2.  В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на наступне.
У вересні 2019 року з офіційного сайту Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) позивачу  стало відомо, що до порядку денного Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя на 23 вересня 2019 року включено розгляд висновку про відкриття дисциплінарного провадження за скаргою директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А. Зважаючи на це, ОСОБА_1 вважав протиправні дії Секретаря Другої дисциплінарної палати ВРП Худика М.П. , які виразились у невиконанні приписів пункту 1 частини третьої статті 42, пунктів третього та четвертого статті 43, пункту 6 частини першої статті 44, частини третьої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», зокрема щодо безпідставної та передчасної передачі на розгляд Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя скарги директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А. , поспішного та невмотивованого висновку з пропозицією про відкриття дисциплінарної справи.
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій
3.  Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року залишено без розгляду позовну заяву у зв`язку з  тим, що позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання.
4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 серпня 2020 року апеляційну скаргу Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худика Миколи Павловича залишено без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 9 червня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду залишено без змін.
5. Cуди попередніх інстанцій виходили з того, що підставою для прийняття ухвали судом першої інстанції було те, що позивач повторно не прибув в підготовче засідання без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, а також, з урахуванням того, що від нього не надходило на адрес Окружного адміністративного суду міста Києва заяви про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.
6. Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що позивач про дату, час i місце судових розглядів повідомлявся належним чином, проте, у призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки, у тому числі про пx поважність суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.
7. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погодилась з висновком суду першої інстанції, що  у відповідності до пункту 4 частини 1  статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) були наявні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
8. Секретар Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худик Микола Павлович звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року у справі №640/20533/19.
9. В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права просить скасувати зазначені рішення та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі. 
10. В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначив, що приймаючи рішення про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки позивач повторно не прибув в підготовче засідання без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, в той час, як дана справа взагалі не підлягає розгляду в суді.
11. Також, скаржник вважає, що явка у судове засідання позивача обов`язковою не визнавалась, а його неявка не перешкоджала розгляду клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України за наявними матеріалами справи 
12. Попри вищенаведені аргументи у касаційній скарзі Секретар Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худик Микола Павловича наголошує на наступному:
- судом апеляційної інстанції залишилось поза увагою не виконання судом першої інстанції вимог пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, оскільки дану позовну заяву не належить розглядати як за правилами адміністративного судочинства, так і в судовому порядку взагалі;
- діяльність членів Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя щодо її постановлення не підлягають оскарження в судах;
- вказане провадження підлягало закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справа не підлягає розгляду в суді.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у вересні 2019 року з офіційного сайту ВРП позивачу стало відомо, що до порядку денного Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя на 23 вересня 2019 року включено розгляд висновку про відкриття дисциплінарного провадження за скаргою директора Національного антикорупційного бюро України  
Ситника А. ОСОБА_1 вважаючи протиправні дії Секретаря Другої дисциплінарної палати ВРП Худика М. П. , які виразились у невиконанні приписів пункту 1 частини третьої статті 42, пунктів третього та четвертого статті 43, пункту 6 частини першої статті 44, частини третьої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», зокрема щодо безпідставної та передчасної передачі на розгляд Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя скарги директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А., поспішного та невмотивованого висновку з пропозицією про відкриття дисциплінарної справи, звернувся до суду з позовною заявою.
14. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
15. На адресу суду першої інстанції 10 січня 2020 року від Вищої ради правосуддя надійшло клопотання про закриття провадження у справі. 
16. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі призначено до розгляду в судовому засіданні. 
В судове засідання 18 лютого 2020 року позивач не прибув, надіславши заяву-клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням останнього у відпустці у місті Харкові. Також від ОСОБА_1 до суду першої інстанції надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з перерубуванням на лікуванні. При цьому, позивач зазначив, що копія листка непрацездатності буде надана до Окружного адміністративного суду міста Києва на наступному судовому засіданні. 
Так, 10 березня 2020 року судове засідання у суді першої інстанції не відбулось у зв`язку з повідомленням про замінювання приміщення Окружного адміністративного суду міста Києва. 
17. В судове засідання у суд першої інстанції 19 березня 2020 року позивач не прибув, хоча був належним чином повідомлений. 
Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на квітень 2020 року з огляду на те, що він продовжує перебувати на лікарняному. Також позивач клопотав про розгляд справи за його участі.
18. В судове засідання у суд першої інстанції 28 квітня 2020 року ОСОБА_1 не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. 
В підготовче засідання у суд першої інстанції 26 травня 2020 року позивач не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення підготовчого засідання. Так, 09 червня 2020 року ОСОБА_1 у підготовче засідання до суду першої інстанції повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення підготовчого засідання.
19. Судові повістки направлені позивачу рекомендованими поштовими відправленнями за адресами, вказаними у позові та клопотаннях, але повернулись не вручені з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», а інших заяв/клопотань до Окружного адміністративного суду міста Києва не надходило, причини неявки у підготовчі засідання не повідомлені.
20. Таким чином, Окружний адміністративний суд міста Києва на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС України ухвалою від 09 червня 2020 року залишив без розгляду позовну заяву позивача у зв`язку з    тим, що позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання та фактично не розглянув вище згадуване клопотання відповідача про закриття провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
21. Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу про скасування зазначеної ухвали суду першої інстанцїі як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки дана справа не підлягас розгляду в судовому порядку.
22. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 серпня 2020 року апеляційну скаргу Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худика Миколи Павловича залишено без задоволення. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 9 червня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду залишено без змін.
23. Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, 25 серпня 2020 року Секретар Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худика Миколи Павловича звернулась з касаційною скаргою до Верховного Суду на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року у справі №640/20533/19 у який просить скасувати зазначені рішення та ухвалити нове рішення , яким закрити провадження у справі. 
ІІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
24. Касаційна скарга Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худика Миколи Павловича до Верховного Суду надійшла 25 серпня 2020 року. 
25. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №640/20533/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Жук А. В., суддів: Мартинюк Н. М.,   Мельник-Томенко Ж. М..
26. Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худика Миколи Павловича на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року у справі №640/20533/19.
27. Ухвалою Верховного Суду від 26.04.2022 дану справу призначено до письмового розгляду за наявними у ній матеріалами.
ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ
(в редакції на час виникнення спірних правовідносин)
28. Конституція України.
28.1. Стаття 55 Конституції України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
29. Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
29.1. Згідно пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу публічно-правовий спір - спір, у якому, хоча б одна  сторона  здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно  суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу  референдуму  і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи тощо.
29.2 Частина    2  статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України.    Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
29.3 Частина 1  статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України  .Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
29.4 Частина 11  статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України.   У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
29.5 Пункт 3 частини 1  статті 127 Кодексу адміністративного судочинства України.  Часом вручення повістки вважається, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
29.6 Частина перша-друга  статті 131 Кодексу адміністративного судочинства України.  Учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби.          
Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.    
29.7 Стаття 204 КАС України. Розгляд заяв та клопотань
1. Головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у  підготовчому провадженні  або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
2. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
29.8 Стаття 205 КАС України. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи
1. Неявка у судове засідання будь-якого  учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
2. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових  доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах  підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.
Викликати позивача або  відповідача  для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їхні  представники.
3. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання  учасника справи  (його представника), незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився  його  представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній  доказів.
4. За клопотанням  сторони  та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд у випадку, визначеному пунктом 3 частини третьої цієї статті.
5. У разі неявки  позивача  в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає  позовну заяву  без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.
До позивача, який не є  суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
6. Наслідки, визначені частинами третьою та п`ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його  представник) залишить залу судового засідання.
7. У разі розгляду справи за відсутності позивача або відповідача суддя-доповідач оголошує стислий зміст позовної заяви або  відзиву  відповідно.
8. Про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.
9. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі  учасники справи  не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у  письмовому провадженні  у разі відсутності потреби заслухати  свідка  чи  експерта.
29.9 Стаття 238 КАС України. Закриття провадження у справі.
1. Суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; 2) якщо позивач  відмовився від позову  і відмову прийнято судом; 3) якщо  сторони  досягли  примирення; 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення  юридичної особи, за винятком  суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 6) щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили; 7) щодо оскарження  індивідуальних актів  та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили; 8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
2. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між  сторонами  судових витрат, повернення  судового збору  з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
29.10 Стаття 239 КАС України. Наслідки закриття провадження у справі
1. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої  пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
2. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність  ухвали  про закриття провадження у зв`язку з прийняттям  відмови позивача від позову  не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
29.11 Стаття 240 КАС України. Залишення позову без розгляду
1. Суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: 1) позов подано особою, яка не має  адміністративної процесуальної дієздатності; 2)  позовну заяву  не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими  сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 4) позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є  суб`єктом владних повноважень) у  підготовче засідання  чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності; 5) надійшла заява  позивача  про залишення позову без розгляду; 6) особа, яка має  адміністративну процесуальну дієздатність  і за захистом прав, свобод чи інтересів якої у випадках, встановлених законом, звернувся орган або інша особа, заперечує проти позову і від неї надійшла відповідна заява; 7) провадження в  адміністративній справі  було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам  статей 160,  161,  172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом; 8) з підстав, визначених  частинами третьою  та  четвертою статті 123 цього Кодексу; 9) позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав  витребувані  судом докази, необхідні для вирішення спору; 10) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена  ухвала  про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.
2. Заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку  розгляду справи по суті.
3. Про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.
4. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до  адміністративного суду  в загальному порядку.
5. В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами  судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.
30. Визначення статусу, повноваження, засади організації та порядок діяльності  Вищої  ради  правосуддя врегульовується Законом України «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII)
30.1 Пункт 3-5 частини першої статті 3 Закону № 1798-VIII. Вища  рада  правосуддя забезпечує здійснення дисциплінарним органом дисциплінарного провадження щодо судді, утворює органи для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів, розглядає скарги на рішення відповідних органів про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
30.2 Частина друга статті 42 Закону № 1798-VIII. Дисциплінарні провадження щодо суддів здійснюють Дисциплінарні палати  Вищої  ради  правосуддя.
30.3 Процедурні питання здійснення ВРП повноважень, порядок підготовки, розгляду та прийняття Вищою радою правосуддя (далі - Рада), її Дисциплінарними палатами та іншими органами рішень, а також інші питання діяльності Ради врегульовані Регламентом Вищої ради правосуддя, затвердженої рішенням від 24 січня 2017 року N 52/0/15-17.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
31. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
32. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1  статті 341 КАС України).
33. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2  статті 341 КАС України).
34. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій у вересні 2019 року з офіційного сайту ВРП позивачу стало відомо, що до порядку денного Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя на 23 вересня 2019 року включено розгляд висновку про відкриття дисциплінарного провадження за скаргою директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А. 
35. ОСОБА_1 вважючи протиправні дії Секретаря Другої дисциплінарної палати ВРП Худика М. П. , які виразились у невиконанні приписів пункту 1 частини третьої статті 42, пунктів третього та четвертого статті 43, пункту 6 частини першої статті 44, частини третьої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», зокрема щодо безпідставної та передчасної передачі на розгляд Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя скарги директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А., поспішного та невмотивованого висновку з пропозицією про відкриття дисциплінарної справи, звернувся до суду з позовною заявою.
36. Під час розгляду вищезазначеної адміністративної справи у суді першої інстанції відповідачем 10 січня 2019 року було подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, як такої, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
37. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2020 року дане клопотання призначено до розгляду в судовому засіданні.
38. Проте, судами попередніх інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач про дату, час i місце судових розглядів повідомлявся належним чином, у призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки, у тому числі про пx поважність суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.
39. Враховуючи вищенаведене, Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв рішення, а суд апеляційної інстанції із ним погодився, про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 КАС України
40. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що були наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду, а також, судом першої інстанції вживалися всі процесуальні дії щодо розгляду клопотання відповідача про закриття провадження у справі.
41. Зі змісту касаційної скарги випливає, що скаржник вказує на те, що приймаючи судове рішення, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки позивач повторно не прибув в підготовче засідання без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, в той час, як дана справа взагалі не підлягає розгляду в суді.
42. Аналізуючи наведені доводи скаржника колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що згідно пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є  суб`єктом владних повноважень) у  підготовче засідання  чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. 
43. Як вбачається з матеріалів справи, позивач про дату, час i місце судових розглядів повідомлявся належним чином, у призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки, у тому числі про пx поважність суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.
44. Також, частиною п`ятою статті 205 КАС України передбачено, що, у разі неявки  позивача  в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає  позовну заяву  без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.
45. Проте, як вбачається з матеріалів справи, в підготовчому засіданні 09 червня 2020 року судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини 1  статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України. Представник відповідача у вказаному засіданні залишила вирішення вказаного питання на розсуд суду, представник третьої особи зазначив про наявність підстав для залишення позову без розгляду.
46. А тому, колегія суддів Верховного суду, враховуючи вищенаведені факти спростовує твердження скаржника щодо помилковості висновку про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду та погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції.
47. Також, секретар Другої дисциплінарної палати ВРП Худик М. П. у касаційній скарзі вбачає порушення норм процесуального права судом першої інстанції, що виразились у нерозгляді поданого ним клопотання про закриття провадження у справі та залишення позову без розгляду.
48. Стосовно даного твердження, колегія суддів Верховного суду вказує на наступне.
49. Так, згідно § 2  глави 6 КАС України можна  визначити порядок розгляду адміністративної справи, а саме:
- у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядається (стаття 199 КАС України);
- встановлення можливості розглянути адміністративну справу за умов явки конкретних учасників справи (статті  202,  205,  206 КАС України);
- роз`яснення учасникам справи їхніх прав та обов`язків (стаття 203 КАС України);
-  розгляд заяв та клопотань (стаття 204 КАС України);
-  роз`яснення прав і обов`язків експерта, присяга експерта (стаття 207 КАС України).
50.   З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що після відкриття судового засідання, суд доповідає про час та місце розгляду справи та встановлює явку всіх учасників справи та з`ясовує поважність причини неявки в судове засідання певних учасників, а вже в подальшому - розгляд клопотань чи заяв, які заявляються сторонами.
51. Враховуючи, що під час розгляду справи в суді першої інстанції у відкритому підготовчому засіданні було з`ясовано, що позивач не з`явився у судове засідання і від нього не надходило клопотань (заяв) про розгляд справи за його відсутності та не надано письмових пояснень щодо розгляду клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд першої інстанції правомірно залишив позовну заяву позивача без розгляду, при цьому не розглянувши клопотання про закриття провадження у справі. 
52. Так, згідно частини першої статті 204 КАС України вказується, що головуючий суддя з`ясовує, чи мають учасники справи заяви/клопотання та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
53. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що доводи скаржника про те, що клопотання про закриття провадження у справі судом першої інстанції повинно було розглянуто першочергово є необґрунтованими та такими, що не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції залишено позовну заяву позивача без розгляду у зв`язку з його неявкою, так як визначальним є факт присутності сторони (в даному випадку позивача) при розгляді заяв/клопотань, а також надання ним пояснень (заслуховування думки) тощо. 
54. Відтак, судом першої інстанції вживалися всі процесуальні дії по розгляду клопотання відповідача про закриття провадження у справі.
55. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
56. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").
57. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що слід порівняти правові наслідки закриття провадження у справі та залишення позовної заяви без розгляду через призму обмеження права позивача на звернення до суду.
58. Так, у частині другій статті 239 КАС України зазначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. 
59. Натомість, у частині четвертій статті 240 КАС України вказується, що, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до  адміністративного суду  в загальному порядку.
60. У частині першій-другій статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб тощо.
61. Цю конституційну норму необхідно застосовувати з урахуванням її офіційного тлумачення, наданого Конституційним Судом України. Зокрема, у справі громадянки ОСОБА_5 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи Конституційний Суд України офіційно розтлумачив ч. 2 ст. 55 Конституції України. Її необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді (ч. 1 п. 1 рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997).
62. Обґрунтовуючи свою позицію, Конституційний Суд зазначив, що ст. 55 Конституції України «не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії та бездіяльність». Тим самим створено механізм реалізації конституційного права особи на судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Звідси випливає, що Конституцією України гарантовано і забезпечено кожній людині і громадянину право на звернення до суду за захистомсвоїх  прав чи свобод (ч. 9 п. 2 рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997).
63. Таким чином, право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, про яке йдеться у частині 2 статті 55 Конституції України, має спеціальну мету і призначення - правовий захист порушених прав та свобод особи, усунення перешкод у їх реалізації.
64. Частиною першою  статті 350 КАС України  (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
65. Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів Верховного Суду  відповідно до частини 1  статті 350 КАС України   вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанції - без змін.
66.  З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.
67.  Керуючись статтями  341,  343,  349,  350,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,
ПОСТАНОВИВ:
1.  Касаційну скаргу Секретаря Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Худика Миколи Павловича залишити без задоволення.
2.  Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Судді | А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко