ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/551/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №690/415/21 Категорія: 310020000 	Здоровило В. А. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; 
третя особа: ОСОБА_3 ;
представник позивача: ОСОБА_4 ;
особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - адвоката Полежаки Володимира Федоровича на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітніх дітей,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітніх дітей. 
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з відповідачем ОСОБА_2 він знаходився у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_5 , який наразі проживає з відповідачем.
З відповідачем ОСОБА_3 позивач знаходився у зареєстрованому шлюбі, в якому народилась дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з матір`ю.
Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 05 листопада 2014 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу та на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу. 
16 вересня 2016 року позивач з третьою особою ОСОБА_3 зареєстрував шлюб, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_9 , який має статус дитини-інваліда, має хронічне захворювання та у зв`язку з цим потребує постійного стороннього догляду, який здійснює дружина позивача, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. 
Позивач зазначає, що на даний час він перебуває у складних матеріальних умовах, оскільки крім заробітної плати, яка в середньому складає 27500 грн. на місяць, з яких він щомісячно сплачує 4800 грн. аліментів на кожну дитину, інших доходів не має. 
Також вказує, що лікування та реабілітація хворого сина потребує значних коштів, а також позивач змушений надавати матеріальну допомогу своїм непрацездатним батькам, а тому його матеріальний стан змінився.
На підставі наведеного, просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_5 з 1/6 до 1/9 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян для дітей відповідного віку, до досягнення сином повноліття та зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь дочки ОСОБА_6 з 1/6 до 1/9 частини всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму громадян для дітей відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, 
Рішенням Ватутінського міського суду  Черкаської області від 24 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки вбачається збільшення доходів останнього. посилання на скрутне матеріальне становище не звільняє його від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей шляхом сплати аліментів в розмірі, необхідному для її гармонійного розвитку.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача - адвокат Полежака В.Ф. подав апеляційну скаргу, та просив рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 січня 2022 року скасувати, та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи та винесено із значним порушення норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує, що в даному випадку суд врахував інтереси одних дітей, але повністю ігнорував інтереси іншої дитини, витрати на лікування та реабілітацію якої в силу її хвороби потребує значних коштів, тому матеріальний стан позивача погіршився.
Також звертає увагу на те, що позивач на своєму утримуванні має хворого батька.
22 березня 2022 року ОСОБА_2 надіслала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення Ватутінського міського суду Черкаської області законне і обґрунтоване та прийняте у повній відповідності нормам матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга позивача необгрунтована та не підлягає до задоволення.
Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Вважає, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
В свою чергу, представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Юшкевич Є.Ю. 06 червня 2022 року також подано відзив на апеляційну скарну, в якому вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним та повністю обґрунтованим, судом в повному обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи, внаслідок правильного дослідження та оцінки доказів в сукупності.
Погіршення майнового стану позивача жодними належними доказами не підтверджено, у тому числі у зв`язку з народженням дитини в іншому шлюбі, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 05 листопада 2014 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
16 вересня 2016 року позивач зареєстрував шлюб з третьою особою ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_9 .
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Батьки повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).
Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.
Звертаючись в суд з позовом про зменшення розміру аліментів стягнутих на утримання дітей позивач вказував таку підставу як наявність у нього ще однієї малолітньої дитини, а саме сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно  з іншою.
До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19.
Розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні іншу дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не може буде задоволено.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що на його утримані знаходиться хворий батько, однак, доказів на підтвердження зазначеного суду не надав. Надані позивачем копія посвідчення про інвалідність батька (т.1а.с.18) та довідка КНП «Черкаська амбулаторія загальної практики -сімейної медицини» від 28 жовтня 2021 року (т.1 а.с. 107), згідно до якої батько позивача потребує амбулаторного лікування в умовах денного стаціонару двічі на рік, не підтверджує факт того, що останній знаходиться на повному утриманні позивача та потребує такого утримання.
Колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції врахував положення  ст. 192 СК України та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено наявності підстав для зменшення розміру аліментів стягнутих на утримання дітей. Суд першої інстанції правильно виходив з того, що сам по собі факт наявності у позивача іще однієї дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а доказів того, що в зв`язку з цим погіршився його матеріальний стан та він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів, останній суду не надав. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення, а доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Інші доводи наведені в обгрунтування апеляційної скарги суттєвими не являються та не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача адвоката Полежаки Володимира Федоровича залишити без задоволення. 
РішенняВатутінського міського суду Черкаської області від 24 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітніх дітей - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді