Ухвала
18 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 127/24380/16-ц
провадження № 61-3148ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 17 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про визнання права власності у порядку спадкування на земельну ділянку,    
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про визнання права власності у порядку спадкування на земельну ділянку.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 4/9 частки земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:022:0061, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,0317 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:022:0063, цільове призначення - для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,0152 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:022:0057, цільове призначення - для садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/9 частки земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно планом кадастровий номер 0510100000:03:022:0061, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,0317 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:022:0063, цільове призначення - для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0, 0152 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:022:0057, цільове призначення - для садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/9 частки земельної ділянки площею 0,1000 га у     межах згідно планом кадастровий номер 0510100000:03:022:0061, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,0317 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:022:0063, цільове призначення - для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0, 0152 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0510100000:03:022:0057, цільове призначення - для садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Не погодившись із указаним судовим рішенням, ОСОБА_5 , який не брав участі у розгляді справи та є правонаступником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав апеляційну скаргу.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 17 лютого 2022 року апеляційну скаргу  ОСОБА_5 задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2017 року скасовано, прийнято постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3   
09 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 17 лютого 2022 року.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. 
Крім того, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник посилається на постанови Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 2-1254/05, від 19 серпня 2020 року у справі № 2-1254/05, однак, указана судова практика не є релевантною до цієї справи, що у свою чергу не є належним обґрунтуванням підстав передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 17 лютого 2022 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк