КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
05 липня 2022 року  місто Київ.
Справа 352/12958/15-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7390/2022
Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого                           Желепи О.В., 
суддів                                     Кравець В.А., Стрижеуса А.М., 
секретар судового засідання Вєтчінова О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року в справі за позовом АТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
В С ТА Н О В И В :
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року (дата складання повного тексту рішення 15 грудня 2021 року) частково задоволено позов банку про стягнення заборгованості, стягнуто борг 11 868 доларів США 73 центи, що складає еквівалент 319 338 грн. 86 коп., пеню 133 544 грн. та судовий збір 3 654 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду,  повний текст , якого був складений 15 грудня 2021 року, 13 січня 2022 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в позові через пропуск позовної давності.
В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 доводи скарги підтримав.
Представник позивача до апеляційного суду не з`явився про розгляд справи повідомлений.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1052 ЦК України, положення якої згідно з ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовуються до відносин за кредитним договором, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.
Частково задовольняючи позов, суд вважав встановленими такі обставини.
26.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №718, згідно п.1.1., п.1.2 якого Кредитор надає, а Позичальник отримує грошові кошти в сумі 43 156,00 доларів США з обов`язком виплати Кредитору 12,5% та повернення кредиту до 10-го числа місяця згідно з графіком, з кінцевим терміном повернення останньої його частини в сумі 556,00 доларів США не пізніше 25 травня 2012 року, а також обов`язком дострокового повернення Кредиту відповідно до умов цього Договору та/або договорів, що забезпечують (забезпечуватимуть) виконання Позичальником його обов`язків за цим Договором, та/або чинного законодавства України, на купівлю транспортного засобу марки NISSAN моделі X-TERRA 4.0 випуску 2005 року ідентифікатор НОМЕР_1. (том №1 а.с.6-9).
14.08.2009 року сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту №718 від 26.05.2006 року, якою, зокрема, викладено перший абзац п.1.1 та п.п.1.1.1 та п.1.1. Договору кредиту в новій редакції: «Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 45 499,73 доларів США, зі сплатою 12,5 процентів річних починаючи з 01.11.2008 року, та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 25.05.2014 року згідно графіку» том №1 а.с. 10-11).
Також 26.05.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання відповідачкою взятих на себе за Кредитним договором зобов'язань, укладено Договір застави майна №04/З-1001, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстровано в реєстрі за №1862д (далі - Договір застави). (том №1 а.с.17-18).
14.08.2009 року сторонами укладено договір про внесення змін до Договору застави, яким внесено зміни: в частині кінцевого терміну повернення заборгованості до 25.05.2014 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором кредиту та/або договорами, що забезпечують (забезпечуватимуть) виконання Заставодавцем його обовя`язків за Договором кредиту та/або чинним законодавством України; щодо сплати Заставодавцем процентів за користування кредитом за Договором кредиту, на умовах останнього, у розмірі 12,5 відсотків річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені Договором Кредиту на умовах останнього. (том №1 а.с.14).
Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за Договором кредиту та Додатковою угодою №1 до цього договору, надав відповідачці грошові кошти в сумі 45 499,73 доларів США. (том №1 а.с.16).
Відповідачка  ОСОБА_1  отримала кредитні коштів в сумі 45 499,73 доларів США на зазначених в Договорі кредиту та Додатковій угоді №1 до цього договору умовах.
позивач ПАТ «Укрсоцбанк», який ухвалою суду від 04.02.2020 року був замінений на його правонаступника АТ «Альфа-Банк», до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 звернувся 07.08.2015 року.
За даними наданої 28.12.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» довідки б/н, відповідачка ОСОБА_1 на виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №718 від 26.05.2006 року на рахунок позивача 26.05.2010 року внесла останній платіж у виді сплати відсотків за кредитом в сумі 500 доларів США, що підтверджується наданою представником позивача довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» б/н від 28.12.2015року. (том №1 а.с. 97).
За змістом п.1.1 Кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань - внесення щомісячних платежів.
Пунктом 4.4 Кредитного договору встановлено, зокрема, що у разі порушення Позичальником будь-якого обов`язку за п. п. 3.3.7, 3.3.8 договору (повертати отриманий кредит з дотриманням графіку, що вказаний у таблиці п.1.1 цього договору; сплачувати проценти в порядку, визначеному в п.2.5 цього договору, та комісії в порядку визначеному цим договором), протягом одного календарного місяця поспіль Позичальник має протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою Кредитора про повернення заборгованості за цим договором, повернути кредитору в повному обсязі свою заборгованість за цим договором (строкову та прострочену), а також погасити вимоги кредитора, що випливають з цього договору, в тому числі: кредит, проценти, комісії, неустойку (пеню, штрафи).
Банком за вих. № 33256 від 13.05.2015року відповідачці було направлено поштою повідомлення про наявність заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі, станом на 20.04.2015року, 41 877,31 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 20.04.2015р. є еквівалентом 881 936,15 грн, яка підлягає уточненню на дату фактичної сплати коштів. (том №1 а.с.21-23).
Зазначена в повідомленні заборгованість відповідачкою у добровільному порядку не була сплачена.
У зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку щодо сплати щомісячного платежу у позивача виникло право на повернення кредиту достроково.
Оскільки, умовами договору кредиту №718, укладеного сторонами у справі 26 травня 2006 року передбачено, що його виконання здійснюється частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли позичальник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щоміячного простроченого платежу.
Позовні вимоги до відповідачки ОСОБА_1 позивачем було подано до суду 06.08.2015 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті в якому до суду направлялась позовна заява.Позивач заявив вимоги про стягнення боргу за тілом кредиту та відсотками за період з листопада 2008 року і по 09.07.2015 року.
На зазначені вимоги поширюється загальна позовна давність тривалістю три роки, аналіз розрахунку боргу свідчить, що позивач звернувся до суду значно пізніше, тобто з пропуском такої позовної давності щодо чергових платежів, які боржник мав сплачувати з 26 травня 2010 року до 06 серпня 2012 року.
Відповідно до правил частини 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
 Приймаючи до уваги, що позивач про порушення його прав щодо невиконання відповідачкою ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту №718 від 26.05.2006 року був обізнаний з 10 червня 2010 року, відповідно до умов цього ж договору мав право вимагати від позичальника повернення в повному обсязі її заборгованості, однак після невиконання позичальником його вимоги про дострокове повернення боргу у добровільному порядку, до суду за захистом свого порушеного права звернувся тільки 07.08.2015 року, відповідно , у задоволенні заявлених вимог, у частині стягнення заборгованеості щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, котрі заявлені поза межами трирічного строку необхідно відмовити.
Отже, заявлені позивачем до ОСОБА_1 позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у частині сплати щомісячних платежів на погашення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню тільки з 07.08.2012 року по 25.05.2014 року.
На виконання, покладеного судом на позивача обов`язку, останнім проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 ,  з 07.08.2012 року  по травень 2014 року з урахуванням графіку платежів, визначених у додатковій угоді №1 до договору кредиту №718 від 26.05.2006 року. Відповідно до розрахунку позивача борг за три роки, що передував зверненню до суду по щомісячним платежамскладає 11 868, 73 дол. США, а з урахуванням даних про офіційний курс валют Національного банку України, зокрема гривні щодо долару США станом на 02.06.2020 року - 26,9059 грн. за 1 дол. США, складє еквівалент по відношенню до гривні у розмірі 319 338, 86 гривень.
Відповідач на спростування такого розрахунку власного розрахунку не зробила.
Також суд встановив, що пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання за один рік, що передував зверненню до суду складає 133 544 грн. 53 коп.
Дослідивши наявні в справі письмові докази, апеляційний суд встановив, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону. Висновок суду про звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за період до 06 серпня 2012 року включно з пропуском строку позовної давності відповідає цим обставинам та вимогам закону. 
Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності сплив і по тілу кредиту і по відсоткам за увесь заявлений період, та наявність підстав для відмови в позові в повному обсязі, колегія суддів не приймає з огляду на таке.
Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).
     14.08.2009 року сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту №718 від 26.05.2006 року, якою, зокрема, викладено перший абзац п.1.1 та п.п.1.1.1 та п.1.1. Договору кредиту в новій редакції: «Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 45 499,73 доларів США, зі сплатою 12,5 процентів річних починаючи з 01.11.2008 року, та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 25.05.2014 року згідно графіку» том №1 а.с. 10-11).
      Погашення кредиту здійснюється до 10 числа кожного місяця (останній платіж 25 травня 2014 року) згідно з графіком. В графіку чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 з серпня 2012 року до квітня 2014 року повинна була вносити по 539 доларів США кожного місяця, а в травні 549, 73 долари США.
Дослідивши зміст даної додаткової угоди та додатку до неї, суд вірно встановив, що сторони погодили  дату повернення кожного платежу та його розмір.
        Оскільки, умовами договору кредиту №718, укладеного сторонами у справі 26 травня 2006 року передбачено, що його виконання здійснюється частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли позичальник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щоміячного простроченого платежу.
Суд вірно відрахував три роки від моменту звернення позивача до суду, а саме з 06 серпня 2015 року і вірно встановив, що за платежами, які боржник зобов`язалась повертати з серпня 2012 року строк позовної давності не пропущений, а тому правомірно позовні вимоги задовольнив частково лише в межах строку позовної давності.
Доводи з приводу річного строку позовної давності щодо  вимог про стягнення пені, також враховані судом першої інстанції, оскільки пеня стягнута лише за рік, що передував зверненню до суду. На спростування розрахунків позивача, наведених в рішенні суду в апеляційній скарзі жодних доводів не зазначено.
Інші доводи на правильність постановленого рішення не впливають.
Суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. 
За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги , сплачений  відповідачем не відшкодовується. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.
На підставі викладеного,  керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382-384, 389  ЦПК України, Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
                                                       П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає .
            
Головуючий:                                                  Желепа О.В.
 
Судді                                                     Кравець В.А.
               
                                                             Стрижеус А.М.