П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/14888/21	

Суддя першої інстанції: Свида Л.І.
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса
Повний текст судового рішення складений 13.12.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Одеської митниці, товариства з обмеженою відповідальністю «Фарун» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року  у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фарун» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

17.08.2021р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Фарун» звернулося до суду з позовом до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування: рішення про коригування митної вартості товарів від 07.07.2021р. №UА500500/2021/200006/1; картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 07.07.2021р. №UА500500/2021/00438.
В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Фарун» надано відповідачу вичерпний перелік наявних документів, що дозволяють використовувати основний метод визначення митної вартості імпортованих товарів - за ціною контракту відповідно до п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України, однак відповідач протиправно скоригував митну вартість товарів.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.12.2021р. позов задоволений з підстав того, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано оскаржуваним рішенням резервний метод визначення митної вартості товару. Стягнуто з Одеської митниці на користь товариства сплачений судовий збір в розмірі 5100грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3500грн.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, сторони у справі подали апеляційні скарги, в яких посилаються на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, тому просять: позивач -  скасувати рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та ухвалити у цій частині нове про задоволення заяви щодо стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі на суму 22000грн., відповідач - скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів   вважає, що вони не підлягають задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що 09.04.2021р. між компанією SHANGHAI KINGFISH FOOD CO. LIMITED, Китай (продавець) та ТОВ «Фарун» (покупець) укладено контракт №SKFF-2101-09/04, згідно умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується приймати та своєчасно здійснювати оплату продукції (товару). Товар поставляється партіями у кількості, асортименті по ціні згідно додаткам до даного контракту, які є невід`ємною його частиною, а покупець зобов`язується приймати цю продукцію та своєчасно здійснювати її оплату в порядку та на умовах, вказаних у контракті. Загальна сума контракту складає 100000 доларів США та буде визначена остаточно після завершення поставки товару. Ціна розуміється на умовах CFR - м. Одеса, Україна, «Інкотермс 2010». /т.1 а.с.47-49/   
На виконання умов вищезазначеного контракту продавцем поставлено на користь позивача наступні товари: 1) тунець філе заморожений (Loin 2-4 кг) у кількості 5000кг за ціною 3 дол. США за кг. на суму 15000 доларів США; 2) тунець філе заморожений (для суші - Saku AA) у кількості 3000 кг за ціною 4,5 доларів США за кг. на суму 13500 доларів США; 3) тунець філе заморожений (Portion 50+) у кількості 2000 кг за ціною 1,5 доларів США за кг. на суму 3000 доларів США; 4) тунець філе заморожений (Strip) у кількості 500 кг за ціною 1 дол. США за кг. на суму 500 доларів США, всього на суму 32000 доларів США.
В подальшому, ТОВ «Фарун»  подано до Одеської митниці митну декларацію №UА500500/2021/201103, у якій митна вартість товару визначена за ціною контракту (перший метод) у розмірі 32000 доларів США. Товар ввезено на умовах поставки CFR Одеса на виконання умов контракту №SKFF-2101-09/04 від 09.04.2021р. Для підтвердження митної вартості товару позивачем були надані документи, передбачені ст.53 Митного кодексу України: зовнішньоекономічний контракт №SKFF-2101-09/04 від 09.04.2021р., доповнення до контракту №1 від 09.04.2021р., пакувальний лист №06/ТV/21 від 21.05.2021р., рахунок-фактуру (інвойс) №06/ТV/21 від 21.05.2021р., коносамент HLCUSGN210582284 від 24.05.2021р., автотранспортну накладну №063242 від 06.07.2021р., сертифікат про походження товару №2110084056 від 28.05.2021р., договір про надання послуг митного брокера №МБ-256/20 від 23.03.2020р., інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими джерелами №7218683 від 07.07.2021р., звіт про зважування №390039 від 06.07.2021р. /т.1 а.с.20-21/
Електронним повідомленням митного органу, відповідно до ст.53 Митного кодексу України, запропоновано ТОВ «Фарун» надати додаткові документи. /т.1 а.с.31/
Листом ТОВ «Фарун» від 07.07.2021р. №07/07 надано Одеській митниці інші додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів, а саме: платіжні доручення, виписку з бухгалтерського обліку, прейскурант виробника від 01.04.2021р., висновок експерта №20-19/07-2021 від 06.07.2021р., копію митної декларації країни відправника №303998585720 від 21.05.2021р. /т.1 а.с.32/
За результатами розгляду поданих підприємством документів відповідачем прийнято рішення від 07.07.2021р. №UА500500/2021/200006/1 про коригування митної вартості товарів, в якому митна вартість визначена за резервним методом. /т.1 а.с.45/
Відповідно до картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 07.07.2021р. №UА500500/2021/00438 за результатами перевірки митної декларації та відповідних документів, відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з причин прийняття вищезазначеного рішення про коригування митної вартості товарів. /т.1 а.с.46/
Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у прийнятті митної декларації, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.
Так, за визначенням, наведеним в п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України (надалі - МК України), митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.318 названого Кодексу, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Згідно з ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначені в ст.57 МК України.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
За приписами ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.
Стаття 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частина друга вищезазначеної статті містить перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 1 ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.5 ст.58 МК України  ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Так, предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішень митного органу про коригування митної вартості товарів від 07.07.2021р. №UА500500/2021/200006/1.
З оскаржуваного рішення вбачається, що Одеською митницею встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів.
Разом з тим, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між даними відомостями не можуть бути підставою обґрунтування наявності розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Отже, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Щодо тверджень митного органу про відсутність у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) даних щодо вартості на пакування, маркування та страхування товару, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.6 контракту №SKFF-2101-09/04 від 09.04.2021р. оплата за даному контракту здійснюється на умовах, викладених у додатках до даного контракту.
Згідно із додатком №1 від 09.04.2021р. (специфікація №1) до контракту №SKFF-2101-09/04 від 09.04.2021р. вартість товару вказана з урахуванням, зокрема, тари та упаковки з транспортними та страховими витратами.
Тобто, за умовами додатку №1 від 09.04.2021р. до контракту №SKFF-2101-09/04 від 09.04.2021р., витрати щодо тари та упаковки з транспортними та страховими витратами товару несе його продавець, а не позивач, а у відповідності до п.«б» ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, понесені покупцем - вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами.
В даному випадку вартість тари та упаковки з транспортними та страховими витратами включена до ціни товару, поставленого позивачу, а тому зауваження митного органу щодо відсутності даних щодо складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару є необґрунтованими та безпідставними.
Крім того, відповідач зазначає, що згідно п.6 контракту від 09.04.2021р. №SKFF-2101-09/04 оплата за товар здійснюється на умовах зазначених у додатках до контракту.
Згідно додатку №1 від 09.04.2021р. (специфікація №1) до контракту №SKFF-2101-09/04 від 09.04.2021р. зазначено: вартість розраховується в доларах США за кг, передоплата 100%. Крім того, у додатку зазначено вартість як за одиницю товару, так і за загальну кількість товару.
На підтвердження здійснення оплати поставленого контрагентом товару, позивачем надавалися до митного органу відповідні платіжні доручення. /т.1 а.с.33/
Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що в результаті проведеної оцінки митної декларації обрано другорядний метод визначення митної вартості, у зв`язку із проведеним аналізом баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України.
Разом з тим, суд не може перевірити вказані дані за відсутністю такої інформації в поданих доказах.
Згідно до приписів п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути па ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Як вбачається з матеріалів справи, до митного оформлення позивачем надавались документи на підтвердження митної вартості товару, що переміщається через митний кордон України.
Посилання відповідача в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.
Слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДФС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію.
При цьому, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності  МК України  не передбачено.
Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. 
Аналіз графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів, що оскаржуються свідчить про те, що відповідач не зазначив жодних конкретних підстав щодо не підтвердження числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності.
Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, попередні методи не застосовуються митницею з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару. 
          Проте,  вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації щодо обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами  ст.57 МК України, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що відповідачем необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів.
Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

          Згідно  ст.132 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
          Відповідно до ч.1  ст.139 КАС України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
          Згідно з ч.1  ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
          Згідно ч.7 ст.139 КАС України   розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
          Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав договір про надання правової допомоги від 15.07.2021р. №15-07/21, акт надання правової допомоги №1 від 24.09.2021р., банківську виписку. /т.1 а.с.56-59, 148/
          Відповідно до ч.ч.1, 2  ст.134 КАС України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
          Відповідно до ч.4  ст.134 КАС України  для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
          Так, згідно акта надання правової допомоги від 24.09.2021р. гонорар за надану правову допомогу складає 22000грн. /т.1 а.с.148/
Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
          Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
          Отже, враховуючи надані стороною позивача докази понесення витрат зі сплати судового збору, на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, зміст і обсяг наданих матеріалів до суду першої інстанції, з урахуванням принципу співмірності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість стягнення на користь товариства за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці сплачений судовий збір у розмірі 5100,70грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 3500грн.
Враховуючи викладене, при розгляді справи суд першої інстанції правильно встановив обставини, які мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції в порядку             ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Одеської митниці, товариства з обмеженою відповідальністю «Фарун» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року  залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Яковлєв О.В.