ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

08 червня 2022 року 	м.Суми	

Справа №584/132/21 
Номер провадження 22-ц/816/372/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Служба у справах дітей Путивльської міської ради Сумської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року в складі судді Данік Я.І., ухвалене в м. Путивль, повний текст якого складено 08 грудня 2021 року,

                                                       В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Путивльської міської ради Сумської області про позбавлення батьківських прав.
Свої вимоги мотивувала тим, що 01 березня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року.
За час проживання в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_3 .
Посилаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні сина, дуже рідко спілкується з ним, не проявляє інтересу до дитини, ігнорує зустрічі, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 01 грудня 2021 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Покладено на службу у справах дітей Путивльської міської ради Сумської області контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків відносно його дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
На думку скаржника, в матеріалах справи наявні усі необхідні докази того, що відповідач нехтує потребами свого сина, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує своїх батьківських обов`язків, що дає підстави дійти висновку про позбавлення його батьківських прав.
Вказує, що дитина батька не любить, вона його боїться і не хоче спілкуватися із ним через його поведінку. Зазначає, що відповідач розмовляє з сином як з однолітком; погрожує, шантажує.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до апеляційного суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 01 березня 2014 року, який розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає разом з позивачем (а.с. 7-11).
Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 28 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено порядок його участі у вихованні сина та спілкуванні з ним до досягнення дитиною п`яти років, у формі систематичних побачень, а саме: щосереди о 16:00 годині, забираючи дитину з дошкільного навчального закладу та повертаючи її за місцем проживання матері ОСОБА_1 о 19:00 годині. Якщо цей день припадає на святковий та щосуботи - з 10:00 до 13:00 години, за місцем проживання дитини, з можливістю вільного спілкування, прогулянок з сином та відвідування дитиною місця проживання свого батька без присутності матері ОСОБА_1 , з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, що мають істотне значення. У разі неможливості побачення з дитиною у визначений судом день через її хворобу або з інших поважних причин, зобов`язано ОСОБА_1 надавати ОСОБА_2 інший, попередньо узгоджений з ним день (а.с. 12-14).
Згідно з довідками - розрахунками по в/л №2/584/154/16 від 08 листопада 2016 року, виданого Путивльським районним судом Сумської області про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , малась заборгованість станом на 01 лютого 2020 року - 14103 грн 06 коп., на 01 липня 2020 року - 6084 грн 76 коп. та на 01 грудня 2020 року - 4684 грн 10 коп. (а.с. 30-32).
Відповідно до довідки Путивльської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 ім. Р.Руднєва Путивльської міської ради № 05-02/22 від 15 січня 2021 року ОСОБА_3 навчається в 1-А класі (а.с. 15).
Згідно з психолого-педагогічною характеристикою ОСОБА_3 фізично та психологічно підготовлений, сором`язливий, спокійний, врівноважений, доброзичливий. Відвідує секції та додаткові зайняття. Дитину забирають мати та баба - ОСОБА_1 . Батько дитини не відвідував школу, у жовтні до школи приходила баба - ОСОБА_4 , яка хотіла побачити онука, однак він не захотів спілкуватися з нею. Вдома дитина забезпечена всіма необхідними речами для навчання та дозвілля (а.с. 16).
Відповідно до висновку психолога з питань ставлення дитини до батька, ступеня розвитку між ними родинних взаємовідношень вихованням дитини - ОСОБА_3 займається мати - ОСОБА_1 , батько дитини - ОСОБА_2 не приділяє уваги вихованню дитини (а.с. 23).
Згідно зі спеціальною карткою обліку факту вчинення насильства в сім`ї дільничним офіцером поліції ОСОБА_5 проведена профілактична бесіда з ОСОБА_2 щодо вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_3 (а.с. 17).
Відповідно до акта проведення оцінки рівня безпеки дитини рекомендовано матері дитини - ОСОБА_1 залучити психолога в роботі з дитиною (а.с. 18-20).
Розпорядженням голови Путивльської районної державної адміністрації №560-ОД від 24 жовтня 2017 року надано дозвіл ОСОБА_1 на зняття з реєстрації малолітнього сина ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та на реєстрацію місця проживання по АДРЕСА_2 (а.с. 21).
18 липня 2018 року ОСОБА_1 повідомила Службу у справах дітей Путивльської районної державної адміністрації про поїздку разом з дитиною на період з 20 липня 2018 року по 29 липня 2018 року на оздоровлення до Азовського моря та про повідомлення батька дитини про поїздку (а.с. 22).
Відповідно до акта оцінки потреб сім`ї від 11 листопада 2020 року та висновком оцінки потреб сім`ї від 11 листопада 2020 року, за місцем проживання позивача по АДРЕСА_1 встановлено, що мати в повній мірі забезпечує потреби дитини (а.с. 24-27).
Згідно з висновком Путивльської районної державної адміністрації № 01-21/2461 від 23 грудня 2020 року вважається за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 28-29).
Позивач є фізичною особою - підприємцем, має у власності квартиру АДРЕСА_2 , автомобіль «Mercedes-Benz», на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно (а.с. 33-37).
Згідно з атами обстеження житлово - побутових умов від 15 вересня 2017 року по АДРЕСА_2 та 11 листопада 2020 року по АДРЕСА_1 встановлено, що для розвитку, виховання та проживання ОСОБА_3 створені належні умови (а.с. 38-39).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач рідко спілкується з дитиною, майже не бере участі у вихованні дитини, однак, беручи до уваги пояснення самого відповідача про те, що він має бажання спілкуватися з дитиною, проте у нього склалися вкрай складні стосунки з матір`ю дитини, дійшов висновку про недоцільність на даний час позбавляти його батьківських прав. При цьому місцевий суд зауважив, що відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та покласти на Службу у справах дітей Путивльської міської ради Сумської області обов`язок вести контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків відносно його дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої - четвертої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.
Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення від 03 грудня 1986 року).
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо.
З огляду на викладене, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з сином та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Відповідно до п. 18 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Апеляційний суд звертає увагу, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу при доведеності винної поведінки одного із батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості змінити цю поведінку. Достатні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав судом не встановлено.
Колегія суддів погоджується, що достатнім заходом, який відповідає інтересам дитини, попередження батька про необхідність змінити ставлення до сина, оскільки батько має проявляти більш активну позицію й участь у питаннях виховання дитини та спілкуванні з нею, поклавши контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків на Службу у справах дітей Путивльської міської ради Сумської області.
Доводи апеляційної скарги про те, що дитина батька не любить, вона його боїться і не хоче спілкуватися із відповідачем через його поведінку та твердження про те, що відповідач розмовляє з сином як з однолітком; погрожує, шантажує, є безпідставними, оскільки судом не встановлено винної поведінки відповідача.
Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

                                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 01 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 червня 2022 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   С. С. Ткачук