ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2788/22 Справа № 2-8031-2008 	  	Головуючий у першій інстанції:  Власенко М.Д. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
при секретарі                         Паромовій О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 грудня 2021 року по справі за скаргою ОСОБА_1  на бездіяльність державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),– 

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на виконанні в Металургійному ВДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження №37782920 з примусового виконання виконавчого листа від 18.11.2008 року №2-8031, виданого Жовтневим районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх доходів. 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 стало відомо, що її рахунки арештовані на підставі постанови про арешт коштів боржника від 05 жовтня 2021 року. Рахунок, що відкритий в АТ КБ “ПриватБанк”, використовується для нарахування соціальних виплат та аліментів. Скаржник звернулась до ДВС із заявою про зняття арешту з рахунку на який надходить соціальна допомога на неї та аліменти на її дитину, однак 07.10.2021 року на її електронну адресу надійшло повідомлення від ДВС, яким було відмовлено щодо зняття арешту. Повторно, ОСОБА_1 звернулась 08.10.2021 року із аналогічною заявою та отримала відмову про зняття арешт вказаного рахунку у телефонному режимі. Відмову у письмовому вигляді вона не отримувала. ОСОБА_1 має діагноз двосторонній кокс артроз ІІІ стадії, асептичний некроз головок обох стегон, комбінована контрактура обох кульшових суглобів, виражений больовий синдром. Крім того, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та високою ціною на операцію на суглобах, влітку 2021 року вона була змушена на даний рахунок просити небайдужих людей перерахувати кошти. На рахунок, на який накладено арешт, вона отримувала соціальну допомогу, аліменти на малолітню дитину. У зв`язку із накладенням арешту на рахунок ОСОБА_1 не може отримати соціальну допомогу як інваліда ІІ групи та аліменти на утримання малолітньої дитини, які є її єдиним джерелом існування, не може оплачувати комунальні платежі та лікування. Тому скаржник просила визнати неправомірними бездіяльність державного виконавця Металургійного ВДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо незняття арешту з коштів, які призначені як державна допомога та аліменти, отримувачем яких є боржник ОСОБА_1 , який був накладений постановою державного виконавця у виконавчому провадженні №37782920 та скасувати постанову державного виконавця Металургійного ВДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про арешт коштів боржника від 05.10.2021 року №37782920 в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на ім`я ОСОБА_1 , рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ “ПриватБанк” як соціальна допомога та аліменти на утримання малолітньої дитини. 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 грудня 2021 року в задоволенні скарги відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, які долучені до матеріалів справи. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Металургійного ВДВС у місті Кривий Ріг Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2008 року у цивільній справі №2-8031-2008 задоволено позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , зацікавлена особа - Спеціаліст ради опіки та піклування Виконкому Жовтневої районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Вирішено позбавити батьківських прав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітної платні (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму визначеного на дитину даного віку, щомісячно на користь майбутнього опікуна на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття, починаючи стягнення з 16 вересня 2008 року. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітної платні (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму визначеного на дитину даного віку, щомісячно на користь майбутнього опікуна на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття, починаючи стягнення з 16 вересня 2008 року. Малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано до органів опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу для прийняття необхідних заходів щодо подальшого влаштування дитини. Стягнуто з ОСОБА_6 державне мито на користь держави в сумі 51,0 грн. та збір на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 7,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 державне мито на користь держави в сумі 51,0 грн. та збір на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 7,50 грн. (а.с. 45-46). 
Вказане вище рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. 
На виконання вказаного вище рішення Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист №2-8031-2008 від 18.11.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітної платні (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму визначеного на дитину даного віку на користь ОСОБА_3 , на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття, починаючи стягнення з 16 вересня 2008 року (а.с. 133). 
Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ від 29.04.2013 року відкрито виконавче провадження №37782920 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (а.с. 127). 
05 жовтня 2021 року державним виконавцем Металургійного ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Дніпро) винесено постанову №37782920, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с. 55-56). 
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Металургійного ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Дніпро),борг Волошиної І.О. по аліментам станом на 01.12.2021 року складає 235541,43 грн. (а.с. 108зворот-110). 
З вказаного вище розрахунку заборгованості також вбачається, що ОСОБА_1 за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року сплатила 500,00 грн. аліментів, у 2014 році сплатила 1000,00 грн. аліментів, у 2015 році сплатила 100,00 грн. та у травні 2017 року сплатила 1030,00 грн., після чого припинила сплачувати аліменти на утримання своєї дитини.
ОСОБА_1 13.10.2021 року звернулась до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою, в якій просила скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів боржника №37782920 в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ “ПриватБанк”, які є соціальною допомогою та аліментами на утримання дитини (а.с. 59-62). 
Листом Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №В-4323-02 скаржнику повідомлено, зокрема, що оскільки банківською установою прийнято постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти, які містяться на її карткових рахунках, зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення (а.с. 59-62). 
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 05.11.2021 року, ОСОБА_1 станом на 05.11.2021 року має в АТ КБ «ПриватБанк» картку № НОМЕР_2 (№ НОМЕР_1 ), на яку отримує соціальні виплати; також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с. 76). 
З наданої скаржником виписки по карті/рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 за період з 01.07.2021 року по 05.11.2021 року на вказану картку дійсно були зараховані аліменти, які стягуються на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_7 в жовтні - 1330,99 грн., у вересні - 1336,99 грн., в серпні - 1336,99 грн., в липні - 1366,99 грн., а всього 5371,96 грн. Також на вказану карту двічі було зараховано виплати соціального фонду на загальну суму 6997,35 грн. При цьому, на вказану картку також протягом зазначеного часу надходили і інші виплати від різних фізичних осіб, як без призначення платежу, так і з вказівкою «борг», а також у різних валютах: гривнях, російських рублях та білоруських рублях, а також за допомогою системи міжнародних переказів «WesternUnion». Загальна сума надходжень на карту за вказаний період склала 30470,39 грн., з яких лише 12369,31 грн. є грошовими коштами з цільовим призначенням як аліменти так і соціальні виплати. Інші кошти в сумі 18101,08 грн. отримані ОСОБА_1 від різних фізичних осіб без цільового призначення (а.с. 66-73). 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.        
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
Згідно з частиною другою статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із засад судочинства.
За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Згідно частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів, на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. 
Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до ст. 68 вказаного вище Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. 
Стягнення не може бути звернено, зокрема, на одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом (пункти 6, 10 частини 1 статті 73 ЗУ «Про виконавче провадження»). 
Аналіз наведених норм ЗУ «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що законом передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. 
Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України №1404-VIII. 
Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банка документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом,а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону. 
Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України №1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. 
Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.
Крім того, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі, у разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України Про виконавче провадження). 
Матеріали виконавчого провадження №37782920, копію якого було надано суду, не містять повідомлення від банківської установи про цільове призначення рахунку боржника, банківською установою не повернуто постанову державного виконавця про арешт зазначеного рахунку без виконання.
Більше того, як встановлено вище, в постанові державного виконавця від 05.10.2021 року про накладення арешту на кошти боржника вказано виключення для коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (а.с. 55-56). 
Крім того, згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 05.11.2021 року, ОСОБА_1 станом на 05.11.2021 року має в АТ КБ «ПриватБанк» картку № НОМЕР_2 (№ НОМЕР_1 ), на яку отримує соціальні виплати; також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с. 76). 
Доказів того, що зазначений рахунок відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмежувальним режимом використання, накладення арешту на кошти якого заборонено, скаржником не представлено; клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколом судового засідання. 
Судом також було встановлено, що на картковий рахунок боржника № НОМЕР_2 , окрім соціальних виплат, також надходили перекази від інших фізичних осіб. Отже, зазначений картковий рахунок, що відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я скаржника, використовується нею не лише для отримання соціальних виплат. 
За положеннями частини 3 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. 
Виходячи з викладеного, встановивши, що боржник має значну заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №37782920; враховуючи, що винесення постанов про накладення арешту на грошові кошти боржників є необхідним для забезпечення належного і у розумні строки примусового виконання виконавчого документу та вказані дії здійснені виконавцем без порушень наведених вище правових норм; враховуючи баланс інтересів боржників і стягувача, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги. 
Посилання апелянта на неможливість сплачувати аліменти, у зв`язку із поганим станом здоров`я, встановленням інвалідності та потребою у операції, не доводять неправомірності дій державного виконавця та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – залишити без задоволення. 
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 грудня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова