ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/126/22	Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/410/22 	Доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Дикун С. І., Костів О. З., 
за участі секретаря -Дідух М.Є.
та сторін -представника апелянтів адвоката Заводовської М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 601/126/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2022 року, ухваленого суддею Мочальською В.М., повний текст ухвали складено 09 лютого 2022 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Лопушненська сільська рада Кременецького району Тернопільської області про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та про скасування частково державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

       у провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області перебуває позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Лопушненська сільська рада Кременецького району Тернопільської області про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та про скасування частково державної реєстрації права власності.
       07.02.2022 до суду від позивачів надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчужувати житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями (хлів, літня кухня, погріб, колодязь, ворота), що знаходиться в АДРЕСА_1 та вчиняти будь-які дії із землею під житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями (хлів, літня кухня, погріб, колодязь, ворота), що знаходиться в АДРЕСА_1 .
       В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявники вказують, що земельна ділянка під будинком відповідача та під криницею належить Лопушненській сільській раді, є не узаконеною та не належить на праві власності відповідачу. Після приватизації земельної ділянки під будинковолодінням після задоволення позову буде неможливим поновити права позивачів.
       Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Лопушненська сільська рада Кременецького району Тернопільської області про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та про скасування частково державної реєстрації права власності відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просять скасувати ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2022 року та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.
       В обґрунтування апеляційної скарги апелянти зазначили, що ОСОБА_6 має намір отримати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою: АДРЕСА_1 . Такі дії відповідача унеможливлять задоволення позову про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та про скасування частково державної реєстрації власності.
       Громадянину ОСОБА_7 (попередній власник) офіційно не надавалася земельна ділянка в користування (рішення відсутні). Перед тим як продати господарство за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_7 отримав від сесії сільської ради дозвіл на виготовлення технічної документації на відновлення (встановлення) меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, але своїм правом не скористався. На сьогоднішній день ділянка не сформована та немає кадастрового номера.
       В 2021 році було проведено обміри присадибної ділянки спеціалістами ФОП ОСОБА_8 в присутності землевпорядника Лопушненської сільради. Обміри проводилися по огорожі господарства, криниця знаходиться за огорожею, та не на території господарства.
       Пізніше обміри даної ділянки провели представники ФОП ОСОБА_9 , без представника сільської ради. На основі даних обмірів гр. ОСОБА_10 вимагає підписати план присадибної ділянки, так як є право на криницю. Дані заміри, проведені ФОП ОСОБА_9 не відповідають дійсним замірами, проведеним Лопушненською сільською радою у 2021 році. Тому, у 2022 році, у присутності позивачів та представника сільради було проведено повторні обміри за адресою: АДРЕСА_1 . Було враховано думку позивачів та встановлено розташування криниці за межами огородженої прибудинкової території спірного будинковолодіння. Даний кадастровий план земельної ділянки 2022 року відповідає кадастровому плану земельної ділянки від 05.02.2013 року.
       Суд першої інстанції, при винесені ухвали не дослідив матеріали справи та подані докази, а тому відмовив у задоволені заяви про забезпечення позову, не правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права.
       Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від ОСОБА_6 не поступив.
       У судовому засіданні представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Заводовська М.Л. апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених в ній.
        ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився. Судова повістка була надіслана йому на адресу зазначену в апеляційній скарзі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак повернулась із відміткою "відсутній за вказаною адресою". 
       Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
       Представник Лопушненської сільської ради староста с. Розтоки Дармограй О. подав клопотання про розгляд справи у їх відсутність.
       У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_6 та представника Лопушненської сільської ради Кременецького району.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявники не надали доказів того, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в майбутньому.
       З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
       Як вбачається із матеріалів справи предметом позову є визнання частково недійсним договору купівлі-продажу будинковолодіння від 20 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Бурлак А.В., реєстраційний номер № 1792, який зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 26.01.2021 року, в частині визнання права власності на складову частину об`єкта нерухомого майна колодязя (літера «К») за ОСОБА_6 та скасування в цій частині державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 40257003, шляхом внесення змін в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 
       Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
       Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       За змістом ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Згідно з вимогами ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, у тому числі шляхом: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
       Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
       Правова позиція з цієї підстави відображена у постанові ВП ВС від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18.
       Відповідно до роз`яснень викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Крім того, у п. 9 даної Постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.
       Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів.
       Предметом позову у цій справі є вимоги немайнового характеру про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та скасування частково державної реєстрації будинковолодіння та земельної ділянки. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, вірно врахував на відсутність у заяві про забезпечення позову обґрунтування відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати позивачі позовним вимогам, утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
       Отже, забезпечення позову є неспівмірним з заявленими вимогами та є дублюванням позовних вимог.
       При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
       При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. 
       З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо). 
       При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен переконатися у тому, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
       Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача .
       Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
       Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
       Окрім цього заявниками не надано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду жодних доказів втілення наміру відповідача на здійснення якихось дій, направлених на відчуження житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями (хлів, літня кухня, погріб, колодязь, ворота), що знаходиться в АДРЕСА_1 .
       Що ж стосується забезпечення позову щодо вчинення будь-яких дій щодо земельної ділянки під спірним будинковолодінням, то суд першої інстанції вірно відмовив, оскільки встановлено, що у ОСОБА_6 відсутнє рішення сесії Лопушненської сільради про виділення йому земельної ділянки по даній адресі.
       Крім того, позивачами при подачі позовних вимог не заявлялись вимоги у відповідності до вимог статті 216 ЦКУ.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону. 

       Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
       Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2022 року - без зміни.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
       Повний текст постанови складено 09 травня 2022 року.

Головуюча                                                                         Т.С. Парандюк

Судді:                                                                         С.І. Дикун

                                                                                О.З. Костів